Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

у вересні 2023 року заступник керівника Голованівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю " Розношенське" з позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. Поданий позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є громадянкою російської федерації. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: ННХ 707369, внесено до реєстру за № 335 від 23.09.2019 року в.о. державного нотаріуса Благовіщенської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] прийняла спадщину сза заповітом після смерті [PERSON] та набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 3525588200:02:000:0669, площею 3.1102 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського (Голованівського) району, Кіровоградської області. 23.09.2019 року за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3525588200:02:000:0669, площею 3.1102 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського ( Голованівського) району, Кіровоградської області. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: ННХ 707370, внесено до реєстру за № 337 від 23.09.2019 року в.о. державного нотаріуса Благовіщенської районної державної нотаріальної контори, Марчик А.О. прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 3525588200:02:000:0668, площею 3.1037 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського ( Голованівського) району, Кіровоградської області. 23.09.2019 року за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3525588200:02:000:0668, площею 3.1037 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського ( Голованівського) району, Кіровоградської області. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила визначену ст.ст.13,14, 41 Конституції України ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексі України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та як іноземних громадян не відчужила її у продовж року після набуття права власності. Враховуючи, що [PERSON] будучи іноземною громадянинкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 23.09.2019 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Тому прокурор звернувся до суду зданим позовом та просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вказану земельну ділянку. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Головного управління Держегеокадастру у Кіровоградській області про день і час розгляду справи був повідомлений, причину неявки до суду не повідомив, клопотань та заяв не надсилав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та місце слухання справи повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подавала. Представник третьої особи ТОВ «Розношенське» в судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не надсилав. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Ульяновського районного суду від 22 вересня 2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.10.2023 року. Ухвалою суду від 04.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі і призначено до судового розгляду. Враховуючи позицію прокурора, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, враховуючи думку прокурора, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: ННХ 707369, внесено до реєстру за № 335 від 23.09.2019 року в.о. державного нотаріуса Благовіщенської районної державної нотаріальної контори, Марчик А.О. прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 3525588200:02:000:0669, площею 3.1102 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського ( Голованівського) району, Кіровоградської області ( а.с.36) 23.09.2019 року за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3525588200:02:000:0669, площею 3.1102 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського (Голованівського) району, Кіровоградської області ( а.с.18-21).. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: ННХ 707370, внесено до реєстру за № 337 від 23.09.2019 року в.о. державного нотаріуса Благовіщенської районної державної нотаріальної контори, Марчик А.О. прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 3525588200:02:000:0668, площею 3.1037 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського ( Голованівського) району, Кіровоградської області ( а.с. 37) 23.09.2019 року за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3525588200:02:000:0668, площею 3.1037 га, яка знаходиться на території колишньої Розношенської сільської ради (с.Розношенське), Благовіщенського ( Голованівського) району, Кіровоградської області ( а.с. 14 -17). Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, наявною в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною четвертою статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 23.09.2019 року по даний час) не відчужив її, тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави. Суд звертає увагу, що примусове відчуження спірної земельної ділянки без компенсації відповідачці її вартості було б порушенням права власності [PERSON] в частині забезпечення принципу «справедливої рівноваги», зокрема, між законною метою, що передбачається для досягнення цілі, та засобами, які використовуються. При цьому, положеннями ч. 4 ст. 145 ЗК України передбачається конфіскація земельної ділянки з її оплатним вилученням (ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику). Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 5368 грн. сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду, і підлягають стягненню з відповідача на його користь в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved