Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Боремельська сільська рада, Дубенського району, Рівненської області, про скасування рішення Малівської сільської ради № 235 від 18 вересня 2009 року в частині, що стосується передачі у власність громадянці [PERSON] земельної ділянки площею 0,2 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд в с. Берестечко Демидівського району. Позивачка також просить скасувати та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 258904 від 17 грудня 2010 року, зареєстрований в книзі записів державних актів під номером 011059200108 на ім`я [PERSON] , виданий управлінням Держкомзему у Демидівському районі та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 5621484003:01:000:0182. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що 25 листопада 2009 року між нею та відповідачкою - [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований у [ADDRESS] . Вище зазначений договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А. Б. та зареєстрований в реєстрі під номером 1407. \~ \~ \~ \~З того часу позивачка набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами. \~ \~ \~ \~Згідно з договором купівлі-продажу від 25.11.2009 року (п.2) відчужуваний будинок з надвірними будівлями, розташований на неприватизованій земельній ділянці в розмірі 0,25 га. \~ \~ \~ \~Відповідачка подала документи, а саме: заяву від свого імені до Малівської сільської ради про передачу земельної ділянки площею 0.2 га у власність, зазначена ділянка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і знаходиться за адресою: с. Берестечко, Демидівського району. Дана заява була подана у вересні 2009 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до цієї заяви 18 вересня 2009 року Малівською сільською радою було прийнято рішення про передачу спірної ділянки у власність відповідачці. У свою чергу [PERSON] приховала даний факт і всупереч законодавству і своїх прямих зобов`язань по договору купівлі-продажу подала документи на виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку та отримала його на руки 17 грудня 2010 року. \~ \~ \~ \~На момент укладення договору купівлі-продажу був відомий приблизний розмір земельної ділянки, а кадастровий номер відсутній, по тій причині, не була виготовлена технічна документація на зазначену земельну ділянку. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди, розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Однак, відповідно до домовленостей із відповідачкою до кінця 2009 року, позивачка мала отримати у власність дану земельну ділянку, на якій розташований будинок та господарські споруди. \~ \~ \~ \~Позивачка також зазначила, що спірна земельна ділянка повинна належати їй на праві приватної власності, оскільки вона придбала нерухоме майно на зазначеній ділянці. Фактично, вона б мала звернутись до Малівської сільської ради для укладення ряду правочинів та отримання відповідних документів щодо користування, розпорядження земельною ділянкою, на якій розташований придбаний нею будинок, але це було зроблено відповідачкою ще до укладення договору купівлі-продажу, тому фактично їй було б відмовлено у зверненні до сільської ради із заявою про надання їй у власність земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку та надвірних споруд. Позивачка вважає, що відповідачка умисно своїми діями уникала переходу права власності на земельну ділянку до позивачки. Відповідачку вона не може знайти вже декілька років. Тому виникла необхідність звернутись до суду із відповідними позовними вимогами. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про судовий розгляд справи без участі позивача та її представника. Позивачка в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у даній справі. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`явилася, хоча про час та місце їх проведення була повідомлена у встановленому\~законом порядку шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на офіційному веб-порталі судової влади. /а. с. 47, 53, 62, 70 /. Причини неявки в судові засідання відповідачка [PERSON] не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подала. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Боремельська сільська рада звернулись до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи те, що відповідачка у судові засідання не з`явилася та в силу того, що судовий розгляд здійснюється упродовж розумного строку, суд дійшов висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши заяви позивачки та її представника, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов до наступного висновку. 18 січня 2024 ухвалою суду було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та призначено підготовче судове засідання. 20 березня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. Клопотань чи заяв сторони (їх представники) не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Нормами статтей 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладеного 25 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Мельник А. Б., зареєстрованого в реєстрі № 1407, [PERSON] з однієї сторони продала і [PERSON] , з другої сторони купила житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] . Відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на неприватизованій земельній ділянці в розмірі 0,25 га. Даний договір зареєстрований у Державному реєстрі правочинів за № 3725249. /а. с. 9-11/. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] . /а. с. 12/. Під час судового розгляду справи досліджено, витяг з рішення Малівської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 235 від 18 вересня 2009 року, згідно якого вбачається, що рішенням сільської ради [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,50 га в т ч: 0,20 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Берестечко, Демидівського району. /а. с. 12/. На підставі вище вказаного рішення Малівської сільської ради № 49 від 22.03.1997 та № 235 від 18.09.2009 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 258904 і стала власником земельної ділянки 0,2000 га, кадастровий номер 5621484003:01:000:0182. /а. с. 24/. Отже, в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що в [ADDRESS] , власником якого на сьогодні є позивачка [PERSON] , належить [PERSON] . Статтею 377 ЦК України передбачено, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~120\~ЗК України\~(в\~редакції,\~яка діяла\~станом на\~укладення договору\~купівлі-продажу)\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи вище вказані норми Законів, до позивачки після набуття права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який вона придбала у відповідачки [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, на який даний будинок з господарськими будівлями розміщені. Оскільки станом на сьогодні право власності на дану земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд в с. Берестечко Дубенського (колишнього Демидівського) району зареєстроване за відповідачкою, то порушене право позивачки на дану земельну ділянку підлягає захисту. Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га серії ЯЛ № 258904 від 17.12.2010 року виданого на ім`я [PERSON] порушується право позивачки на володіння, користування і розпорядження належною їй вище вказаною земельною ділянкою, то такий акт визнається недійсним. У позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалася на положення ст. ст. 16, 321, 328, 377 Цивільного кодексу України та ст. ст. 116, 120, 152, 155, 158 Земельного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328, 377 Цивільного кодексу України, ст. ст. 120, 155, 158 Земельного кодексу України,

Outcome: approved