Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] та його поручителя [PERSON] на свою користь достроково солідарно заборгованість за кредитним договором №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року у сумі 26539,09 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 717 121,24 грн.), у тому числі, заборгованість за кредитом 20 850,59 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 563 410,46 грн.); заборгованість по сплаті відсотків 5688,50 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 153 710,78 грн.). Стягнути витрати по оплаті судового збору з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в розмірі 10756,82 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року відповідачу [PERSON] було надано кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 42400,00 дол.США строком до 23.11.2024 року з процентною ставкою 13% річних, останній зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредиту, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 24.11.2005 року між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №014/3101/35, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанню Боржника - [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року, в повному обсязі цих зобов`язань. Як зазначає позивач, банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Як зазначає позивач, [PERSON] належним чином не виконує умови договору, а тому позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, яка станом на 07.03.2017 року становить 26539,09 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 717 121,24 грн.), у тому числі, заборгованість за кредитом 20 850,59 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 563 410,46 грн.); заборгованість по сплаті відсотків 5688,50 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 153 710,78 грн.). Ухвалою суду від 09.06.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 02.07.2018 року розгляд цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 05.06.2019 року витребувано докази. Ухвалою суду від 08.09.2020 року позов залишено без розгляду. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 14.01.2021 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08.09.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 05.04.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 19.08.2021 року відповідач [PERSON] надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнаються та вважаються такими, що не можуть бути задоволенні з таких підстав. Зазначає, що кредитні кошти, за якими позичальник звернувся до банківської установи для придбання житла на первинному ринку нерухомості, в зазначеній в кредитному договорі валюті (долар США) та в зазначений у позовній заяві спосіб позичальником безпосередньо не отримувалися. Кошти були перераховані банківською установою в національній валюті (за офіційним курсом НБУ до зазначеної на дату укладання кредитного договору іноземної валюти, а саме: 214 120,00 грн.) на рахунок забудовника, з яким у позичальника був укладений договір №К-6-27 про інвестування житлового будівництва від 16.11.2005 року. Позичальника банківська установа лише інформувала, що кредитні кошти надані в повному обсязі та надійшли на рахунок забудовника. На підтвердження наданих позивачем доказів, а саме: копії договору на відкриття та введення поточного рахунку від 24.11.2005 року, копії заяви на відкриття рахунку фізичної особи в іноземні валюті від 24.11.2005 року, копії заяви на відкриття рахунку фізичної особи в іноземні валюті від 24.11.2005 року, які складені з порушенням законодавства, неможливо встановити факт відкриття банком відповідачу поточного рахунку в іноземній валюті, на який, за твердження позивача, були переведені кредитні кошти у валюті зобов`язання. Відповідач вважав, що банком не надано відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» доказів виконання банком умов договору щодо надання кредиту та про виконання позичальником своїх зобов`язань. Надані банком розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписка по рахунку не є належними та допустимими доказами стосовно розміру заборгованості та не мають прийматися судом до уваги. На підтвердження своїх вимог позивач не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх документальних підтверджень відкриття позичальнику особового рахунку, перерахування та отримання позичальником кредитних коштів у валют зобов`язання, оформлених відповідно до постанов Правління НБУ №254 від 18.05.2003 року та №337 від 14.08.2003 року. Відсутні платіжні документи, що підтверджують внесення позичальником на поточний рахунок та списання з поточного рахунку коштів на погашення заборгованості згідно з кредитним договором, та документи бухгалтерського обліку (виписки) банку, які відображають облік здійснених операцій за певний період за договором, та на підставі яких можна довести дійсний розмір заборгованості. Просив визнати недостовірними та не брати до уваги надані ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» наступні документи: копію виписки по рахунку; копію договору №62269 РКО на відкриття та введення поточного рахунку від 24.11.2005 року; копію заяви на відкриття рахунку фізичної особи в іноземні валюті від 24.11.2005 року; копію заяви на відкриття рахунку фізичної особи в іноземні валюті від 24.11.2005 року. Відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненням. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між 24.11.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/62269/3101/74, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 42400,00 дол.США строком до 23.11.2024 року з процентною ставкою 13% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредиту, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.3.2 кредитного договору шляхом нарахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується випискою по рахунку. Згідно п.5.5. кредитного договору позичальник зобов`язався достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання умов договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Відповідно до п.9.1 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 24.11.2005 року між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №014/3101/35, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання перед Банком відповідати по зобов`язанню Боржника - [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року, в повному обсязі цих зобов`язань. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 06.03.2017 року кредитодавцем позичальнику [PERSON] було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань, якою було зобов`язано повернути суму заборгованість за кредитним договором. Лист-вимогу позичальник отримав 13.03.2017 року, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 06.03.2017 року кредитодавцем було направлено поручителю [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань, якою було зобов`язано повернути суму заборгованість за кредитним договором. Доказів виконання досудових вимог відповідачами матеріали справи не містять. Через неналежне виконання ним зобов`язань за кредитним договором №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року станом на 07.03.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 26539,09 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 717 121,24 грн.), у тому числі, заборгованість за кредитом 20 850,59 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 563 410,46 грн.); заборгованість по сплаті відсотків 5688,50 дол.США (в еквівалентності за курсом НБУ на дату розрахунку 153 710,78 грн.). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа як боржник. В силу ч.1 ст.14 ЦК України,цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] , під час укладення кредитного договору, ознайомився з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що останній погодився з його умовами, визнав умови кредитного договору №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року та зобов`язався виконувати їх. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачами порушено встановлений договорами обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, а тому позикодавець, як це передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, правомірно звернувся з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З боку відповідачів суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем, контррозрахунок на розрахунок заборгованості вони також не надали. Посилання відповідача [PERSON] на відсутність належних доказів щодо наявності заборгованості спростовуються наданими позивачем виписками з особового рахунку, що є документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та підтверджує виконані операції по ньому, та рахунком про сплату коштів за договором про відступлення права вимоги. Крім наданих позивачем належних, допустимих та достатніх доказів укладення договору, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем [PERSON] здійснювалися операції по погашенню тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Отже, відповідача [PERSON] про відсутність в матеріалах справи доказів надання позичальнику кредитних коштів не відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам. З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічного наданих доказів, оцінивши їх належність, достовірність, достатність та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із правовідносин, що випливають з даних обставин справи, та норми права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, факт отримання кредиту підтверджений первинними документами, зокрема випискою по рахунку [PERSON] , розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/62269/3101/74 від 24.11.2005 року, чим спростовані доводи відповідача про неналежний доказ, а отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними та підлягаючими задоволенню. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10756,82 гривень, в річних частках з кожного по 5378,41 гривень.

Outcome: approved