Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна. Заяву мотивував тим, що він близько року здійснює догляд за його сестрою [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом дитинства ІІ групи довічно, внаслідок психічного розладу та розумової відсталості. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійного сторонньої допомоги і контролю. На сьогоднішній день, обставини склалися таким чином, що інших родичів, які могли б опікуватися [PERSON] немає. Їхня мати - [PERSON] є пенсіонеркою, часто хворіє (дифузорний кардіосклероз та недостатність мітральноо клапану), із-за поганого стану здоров`я, також потребує допомоги. У нього добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, та на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Отже, має можливість і бажання доглядати [PERSON] і бути її опікуном. У зв`язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. Просив визнати [PERSON] недієздатною, призначити опікуном [PERSON] його- [PERSON] , [INFO] . Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали. [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] - [PERSON] хворіє, інших родичів, які б могли доглядати [PERSON] , немає, рідна сестра заявника перебуває за межами України, у Словаччині, він перебуває у складі ЗСУ. Зазначив, що на засідання опікунської ради заявника не викликали. Також, представник заявника вказав, що в той час коли син [PERSON] перебував у складі Збройних Сил України, за хворою донькою доглядала її мати [PERSON] , яка є пенсіонеркою, інвалідності не має. Просили визнати [PERSON] недієздатною, призначити опікуном [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю [PERSON] та заявника. Донька є інвалідом з дитинства, постійно її доглядала з народження. Зазначила, що постійно дивиться за донькою [PERSON] .. Однак, на даний час хворіє, тому їй важко доглядати за донькою. Була призначена по догляду за донькою, однак, на даний час перебуває на пенсії і син допомагає їй та донька, яка знаходиться за кордоном. Після того як сина забрали, вона доглядає хвору доньку, займається її лікуванням. Вказала, що інвалідності не має, доказів того, що хворіє не може представити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності, подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] підтримав в повному обсязі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , 23.05.1990р.нар, являється інвалідом ІІ групи з дитинства, довічно, що підтверджується посвідченням про інвалідність та отримання державної соціальної допомоги серії [NUMBER] , довідкою доакта огляду медико-соціальної експертної комісії серії [NUMBER] . Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 1749 від 09.06.2023р. [PERSON] проживає разом із [PERSON] в с. Балинці. За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження сомообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку хвора [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Кровна спорідненість [PERSON] та [PERSON] , як брата і сестри підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 13.03.2012р. [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] .. Відповідно до акту обстеження матеріально- побутових умов сім`ї від 16.06.2023р. [PERSON] - пенсіонер, часто хворіє, догляд за дочкою здійснювати не може. [PERSON] - інвалід дитинства ІІ групи, психічний розлад, потребує стороннього догляду і його здійснює брат - [PERSON] .. Крім нього, здійснювати догляд немає кому. Згідно довідок Консультативно-поліклінічного відділення Снятинської багатопрофільної лікарні від 16.06.2023р. [PERSON] на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Івано-Франківської філії судових експертиз ДУ "Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України" № 25/2024 від 23.01.2024р. [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - помірною розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F71. Зазначене захворювання позбавляє підекспертну [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до подання відділу соціального забезпечення населення та захисту дітей Заболотівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Заболотівської селищної ради № 738-49/2024 від 28.03.2024р., орган опіки тапіклування вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном сестри [PERSON] , [INFO] , у разі прийняття рішення про визнання останньої недієздатною. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 28.03.1972 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», із змінами та доповненнями, передбачено, що встановлений ст.ст. 15 і 16 ЦК судовий порядок вирішення питання про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законами та іншими нормативно-правовими актами. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи,\~що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - помірною розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F71; зазначене захворювання позбавляє підекспертну [PERSON] . здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, що підтверджується висновком експерта № 25/2024 від 23.01.2024р., суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] в цій частині слід задоволити та визнати [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , недієздатною. Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з ч.6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 № 34/166/131/88 (далі-Правила), опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Відповідно до п.1.7 Правил органи опіки та піклування, вирішують в тому числі питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування. Згідно з п.1.8 Правил рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Пунктом 3.1 Правил передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. Згідно з п. 3.2 Правил опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Заболотівської селищної ради №738-49/2024 від 28.03.2024 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , 23.05.1990р.нар., яка згідно висновку судово-психіатричного експерта № 25/2024 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними", затверджено подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , яка згідно висновку експерта від 23.01.2024р. не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та вирішено надати його до Снятинського районного суду Івано-Фрсанківської області. Разом з тим, слід зазначити, що згідно з ч.6 ст. 81 ЦПУ України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи рішення виконачого комітету Заболотівської селищної ради № 738-49/2024 від 28.03.2024р. з питань встановлення опіки чи піклування над недієздатною особою, суд критично оцінює дане рішення, оскільки в ньому, а також в поданні органу опіки та піклування відсутня мотивувальна частина, що унеможливлює перевірку питання законності та обгрунтованості вказаного рішення. Крім того, із подання слідує, що заявник [PERSON] взагалі був відсутній на засіданні комісії з питань опіки та піклування, а тому, суд вважає дане подання органу опіки та піклування неналежним та недопустимим доказом. Окрім того, із показів матері недієздатної [PERSON] слідує, що саме вона здійснює опіку над недієздатною донькою [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні, на запитання суду про мотиви подання заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки вказав, що звернувся до суду з вказаною заявою з метою звільнення з військової служби. Слід зазначити, що станом на сьогоднішній день, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. Доказів неможливості виконання опіки матір`ю [PERSON] по відношенню до хворої доньки [PERSON] суду не представлено, як і не представлено доказів хвороби [PERSON] . Враховуючи, що рішення про призначення опікуном [PERSON] над недієздатною [PERSON] прийняте всупереч правових приписів Правил опіки та піклування, що затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88, за відсутності всіх необхідних для ухвалення рішення документів, без перевірки наявності інших осіб, які можуть здійснювати опіку над недієздатною [PERSON] ,, а також враховуючи молодий вік заявника, стать недієздатної [PERSON] , фактичне виконання функції опікуна матір`ю [PERSON] , суд приходить до висновку, що в задоволені вимоги про призначення [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 3ст.299 ЦПК України, судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed