Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Представник позивача 28.09.2023 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] . Мати дитини [PERSON] ( [PERSON] ) вже понад три роки не приймає участі у вихованні та розвитку доньки [PERSON] , не цікавиться життям своєї дитини, участі в її вихованні не бере і за час навчання дитини жодного разу не цікавилась її успіхами, не з`являється на батьківські збори та до закладу дошкільної освіти не навідується. Мати дитини [PERSON] матеріально доньку не підтримує, жодного разу не навідувалася до доньки, не цікавилася її розвитком, здоров`ям, самоусунулась від виховання своєї малолітньої доньки та виконання своїх батьківських обов`язків. Про обставини, які заважають матері виконувати свої батьківські обов`язки [PERSON] службу у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області до відома не ставить Разом з тим, представник позивача, зазначає, що батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] готовий продовжувати виконувати свої батьківські обов`язки утримувати та піклуватись про дитину, забезпечувати фізичний та духовний розвиток, надавати все необхідне для гармонійного розвитку дитини. Сам позивач має позитивну характеристику за місцем проживання, вічливий, спокійний, знаходиться на службі в ЗСУ. Відповідно до службової характеристики зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінований та відповідальний військовослужбовець. Таким чином, представник позивача вважає, що виховання дитини батьком одноособово ніяким чином не погіршить якість життя малолітньої [PERSON] , відповідно до чого - вважає, що таке позбавлення батьківських прав не буде шкодити вихованню та розвитку дитини, а відповідатиме якнайкращим її інтересам. Виходячи з вищенаведеного [PERSON] , який дії в інтересах [PERSON] вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав у зв`язку з неможливістю виконання своїх батьківських обов`язків та участю у вихованні дитини є доцільним. Просить задоволити позовні вимоги, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] . Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. Позов про позбавлення батьківських прав подано передчасно, адже підстав для такого крайнього заходу на даний час немає. Доводи позивача про те, що мати дитини не цікавилася її життям, не відповідають дійсності, адже позивач свідомо обмежив спілкування дитини з матір`ю через власні неприязні стосунки з нею. При цьому відповідачка певний період намагалася дізнатися місце перебування дитини, а також поспілкуватися з нею, проте позивач умисно не надавав їй вказану інформацію, що підтверджується скріном переписки сторін. Представник відповідача зазначає, що позивач є військовослужбовцем і проходить службу в ЗСУ. Як вбачається з нещодавньої переписки з позивачем, причиною його звернення до суду про позбавлення батьківських прав відповідачки стало «бажання звільнитися зі служби», для чого йому потрібен статус батька-одинака. У разі загибелі позивача або важкого поранення під час несення військової служби, який у разі задоволення позову буде єдиним опікуном малолітньої дитини, остання фактично залишиться сиротою. Будь-яких доказів ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки позивачем не надано. З висновку служби у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області, до моменту звернення позивача до суду з цим позовом будь-які заходи впливу на відповідачку як матір дитини ніколи не застосовувалися, сім`я на контролі Служби у зв`язку з невиконанням когось з батьків своїх батьківських обов`язків не перебувала. Матір дитини алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, на наркологічному обліку не перебуває. Крім того, відповідачка не має судимосте і ніколи до кримінальної відповідальності не притягувалася. На думку представника відповідача, остання чітко висловила суду своє бажання налагодити спілкування з дитиною та активізувати свою участь у її вихованні та розвитку, не ігнорує судовий розгляд, залучила адвоката для забезпечення правової допомоги у справі, а також безпосередньо приймає участь у судових засіданнях для реалізації свого права висловити власну позицію щодо позову. Відповідачка в судовому засіданні визнала, що останнім часом її спілкування з дитиною та інтерес до її виховання та розвитку можливо були недостатніми. Проте частково причиною цьому були й об`єктивні обставини, зокрема, народження у відповідачки іншої дитини, яким передували важкі пологи. Враховуючи наведене, представник відповідача, просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 19.10.2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 21.11.2023 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.12.2023 року клопотання відповідача про зміну її прізвища у справі задоволено. Уточнено анкетні дані відповідача, вважаючи її в подальшому [PERSON] . Позивач в судовому засіданні 19.03.2024 року позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Додатково зазначив, що з початку військового стану перебуває на службі в лавах ЗСУ. Донька з трьох років відвідує дошкільний навчальний заклад. Відповідачка жодного разу дитину з садочку не забрала. На даний час доньці шість років. В шлюбі позивач пояснив, що з відповідачкою не перебував. В перший конфліктний період між сторонами відповідачка забрала доньку до себе, однак внаслідок недогляду, дитина захворіла на стафілокок, тоді позивач зазначив, що вирішив доньку забрати, вилікував та останню залишив проживати у себе за місцем своєї реєстрації. Тривалий період відповідачка, після цього, не приїздила до дитини, потім приблизно десяти разів навідалась до дитини, або позивач приїжджав з донькою до відповідачки. Потім три роки відповідачка до дитини не навідувалась взагалі, зазначив, що сам кормить дитину, одягає та дбає про духовний розвиток дитини. Будь-яких перешкод не чинить матері бачитись з дитиною. Відповідачка пояснила суду, що дитина до літа 2021 року знаходилась у неї, в подальшому відповідач приїхав літом 2021 року і забрав дитину у її матері. Протягом чотирьох місяців відповідачка зазначила, що надавала позивачу кошти на утримання доньки в розмірі 1000-1500 грн. В подальшому через погіршення стосунків з позивачем припинила надавати кошти на доньку. Коли позивач забрав дитину, останній було три роки вісім місяців. Також повідомила, що коли позивач забрав дитину, не провідувала останню, так як не було часу у з зв`язку з роботою в ресторані. Перед початком війни [PERSON] стверджує, що дізналась про вагітність другою дитиною. Тому перестала надавати кошти на утримання першої. З того часу перестала надавати будь-яку фінансову допомогу на доньку [PERSON] . На даний час не працює та знаходиться в декретній відпустці. [PERSON] на запитання головуючого в судовому засіданні 19.03.2024 року не змогла пояснити чому не купляла одяг доньці, не надавала харчування, не вітала доньку з нагоди дня народження близько трьох років підряд. На запитання чому не провідувала доньку, не забрала з садочку, повідомила, що проживає на відстані 60 км та не мала можливості приїжджати до дитини. Ствердила, що просила позивача привести доньку в Одесу, останній не заперечував, однак дитину до міста не привозив. В телефонному режимі відповідач ігнорує її прохання побачити дитину. Ствердила, що готова брати участь у вихованні доньки. Представник позивача в судовому засідання 19.03.2024 року зазначив, що сама відповідачка під час судового розгляду підтвердила всі обставини зазначені ним у позовній заяві. Згідно її пояснень вбачається, що у її не спілкуванні з донькою винні або позивач, або працівник дошкільного закладу, або служба у справах дітей, однак не вона сама. Відповідачка зазначає, що хоче спілкуватись з дитиною, однак жодних дій не вчиняє, будь-яких доказів не подає. Представник відповідача надав пояснення в яких зазначив, що відповідач являється військовослужбовцем, службу проходить в іншому населеному пункті. Між сторонами немає діалогу, а відтак відповідачка не може налагодити спілкування з донькою. Позивач перестав відповідати на телефонні дзвінки відповідачки, таким чином самоусунувся від сприянню спілкування матері з донькою. Представник погодився, що певний період відповідачка намагалась надавати матеріальну допомогу на дитину в силу фінансових можливостей. Мала наміри провідати дитину, однак не провідала. Ствердив, що до кримінальної відповідальності відповідачка не притягалась, не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Орган опіки та піклування, на думку представника відповідача, не вжив заходів для налагодження спілкування дитини з матір`ю. Просив надати критичну оцінку висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Вважає, що мати дитини є благополучною, а відтак до неї не можна застосовувати крайній захід у вигляді позбавлення батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії паспорту № [NUMBER] . Зареєстрований в [ADDRESS] , що вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області. Позивач являється військовослужбовцем, що вбачається з військового квитка [NUMBER] . З довідки про склад сім`ї №777 від 29.09.2022 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до складу його сім`ї входять також: [PERSON] - мати; [PERSON] - сестра; [PERSON] - донька, [PERSON] - племінник; [PERSON] - племінник. З характеристики на [PERSON] виданої В.о. голови Великобуялицької сільської ради вих.№9880 від 23.08.2023 року вбачається, що позивач доньку виховує один, її мати не приймає участі у вихованні дитини та місце знаходження її невідомо. Таким чином, дитина на сьогодні знаходиться на вихованні тітки та повному матеріальному забезпеченні батька. За характером спокійний та ввічливий, завжди проходить людям на допомогу. На даний час знаходиться на службі в ЗСУ. З боку сусідів користується повагою. Відповідно до довідки Комунального закладу «Петрівський заклад дошкільної освіти (ясла - садок) №2 «Сонечко» Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області від 23.08.2023 року за вих. №12 - мати ( [PERSON] ) не цікавиться життям своєї дитини, участі в її вихованні не бере і за час навчання дитини ( [PERSON] , [INFO] ) жодного разу не цікавилася її успіхами, не з`являється на батьківські збори та до закладу дошкільної освіти не навідується. Відповідно до службової характеристики виданої командиром мінометної батареї [INFO]. [PERSON] за час виконання зобов`язань зарекомендував себе з позитивного боку як дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем. До разових доручень ставиться з відповідальністю, виконує їх якісно, добросовісно, своєчасно. Службові стосунки з начальниками та підлеглими будує правильно. На критику за зауваження реагує адекватно, здатний критично оцінювати свою діяльність. Має добре розвиненні комунікативні та організаторські здібності, цілеспрямованість і працелюбність, оптимізм і стійкість у життєво-службових умовах. За складом характеру: скромний, стриманий, урівноважений, ввічливий, спокійний. Висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини КНП Іванівський медичний центр» Іванівської сільської ради Одеської області, визначено остаточний висновок, що [PERSON] , [INFO] - здорова. 30.08.2023 року представник позивача звернувся до Служби у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області з заявою про виготовлення висновку щодо доцільності /недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 21.11.2023 року зобов`язано Службу у справах дітей Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Рішенням Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області від 08.12.2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , , [INFO] . Згідно висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] вбачається, що мати дитини участі у вихованні та утриманні доньки не приймає вже понад три роки, також не турбується про духовний та фізичний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків у вихованні дитини, за місцем проживання дитини не з`являється, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. З довідки №346 від 06.12.2023 року КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я [PERSON] на наркологічному обліку не значиться. Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» ВР-00187977773 вбачається, що [PERSON] , [INFO] станом на 14.12.2023 року до кримінальної відповідальності не притягалась, не знятої та непогашеної судомості не має та в розшуку не перебуває. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитись неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідачка доводи позивача належними та допустимими доказами не спростувала. [PERSON] за майже весь час перебування справи на розгляді суду, а саме з 28.09.2023 року по 19.03.2024 року не здійснила жодного виїзду до доньки, не придбала для неї продукти харчування, засоби гігієни, не приймала участі у духовному та культурному розвитку дитини. Лише після судового засідання 19.03.2024 року, в якому головуючий з`ясовував причини не провідування дитини протягом тривалого періоду, відповідачка знайшла час двічі побачитись з донькою, один раз 24.03.204 року за місцем проживання доньки та один раз зустрілась з нею в Одесі, при цьому, зі слів [PERSON] , їй ніхто не забороняв бачитись та гуляти з дитиною, а навпаки максимально сприяли зустрічам, що в черговий раз підтвердило доводи позивача про не чинення перешкод матері у спілкуванні з донькою. Доводи відповідачки про те, що позивач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною є надуманими, адже [PERSON] перебуває на службі в лавах ЗСУ і на даний час дитина відвідує дошкільний навчальний заклад та перебуває під наглядом рідної сестри позивача, і на думку суду, [PERSON] могла за три роки знайти час для того, щоб хоча б декілька разів забрати дитину з садочку, відвідати дитячі розважальні заклади з нею, виявити інтерес до поглядів дитини, однак цього не зробила. Проживання відповідачки за шістдесят кілометрів від місця проживання позивача та їх спільної доньки, наявність іншої дитини у відповідачки, перебування її в декретній відпустці, не можуть слугувати достатніми та обгрунтованими причинами для того, щоб не бачити власну дитину більше трьох років і не приймати жодної участі у її житті та вихованні, тим більше, що батько дитини, на момент розгляду справи, перебуває на службі в лавах ЗСУ і в цей період дитина ще більше потребує материнської уваги. Явка відповідачки в судові засідання та провідування дитини (2 рази) на завершальній стадії розгляду цивільної справи, самі по собі не можуть слугувати доводами тих обставин, що відповідачка проявляє інтерес до дитини та намагається поновити виконання нею своїх батьківських обов`язків. Відповідачка в судовому засіданні заявляла, що має намір відновити спілкування та догляд за донькою, однак реальні дії нею були вчинені лише після шести місяців перебування справи на розгляді суду. Довідка про не перебування на обліку в лікаря нарколога, не притягнення до кримінальної відповідальності та відсутність судимостей не характеризують відповідачку [PERSON] з точки зору її ставлення до дитини та не свідчать про поновлення виконання нею своїх батьківських обов`язків, а відтак судом до уваги не беруться. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки, що може мати наслідком ігнорування мамою взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити її батьківських прав по відношенні до доньки [PERSON] , як крайній захід впливу, оскільки на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю, як наслідок недобросовісної поведінки матері по відношенню до своєї дитини. Таким чином, давши оцінку у справі поясненням сторін, письмовим доказам, які в своїй сукупності вказують на те, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, від спілкування з дитиною, прийняття участі у її житті, що доказів зворотнього суду не надано; що протягом тривалого часу перебування справи в провадженні суду відповідачка не налагодила своє спілкування безпосередньо з донькою, не надала достатніх доказів не тільки намагання нею в подальшому виконувати належним чином свої батьківські обов`язки, а й вчинення реальних періодичних дій в цьому напрямку, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, а тому суд доходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved