Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року яка станом на 14.11.2022 року становить 191381 грн 40 к. та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2016 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписав Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду № PDV2 1512226. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 06.09.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою № 014-RO-82-103847012, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 129325 грн 64 к. до 06.09.2027 року з фіксованою процентною ставкою 52,90 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору, тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Станом на 14.11.2022 року заборгованість відповідача перед банком склала 191381 грн 40 к., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 164330,18 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 599,34 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 27051,22 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25145,89 грн. На підставі п. 1.1. Заяви-Договору, банк надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до умов п. 1.3. Заяви Договору, з дати надання Кредиту, Банк зобов`язався надати Клієнту Кредит в сумі 129325 грн 64 к., а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та платити проценти за його користування. В залежності від операційної моделі банку, надання кредиту може здійснюватися: а) шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта; б) шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовах Кредитного договору. Відповідно до умов п. 3.2 заяви-договору, клієнт здійснює погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за відповідною формулою. Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року разом з Додатком № 1 та заявою-страхування життя № РБ1704-г від 12.06.2020 року складено в електронній формі засобами системи «Райффайзен онлайн». Датою підписання між банком і клієнтом зазначених документів є дата підписання їх зі сторони банку електронним підписом банку. Проте, всупереч вимогам п. 3.2 та п. 3.3 заяви-договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Так, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору на адресу відповідача було направлено вимогу виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Враховуючи те, що відповідач не виконує умови Договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року задоволено заяви представників Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну позивача. По цивільній справі замінено позивача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Від представника відповідача адвоката Шовкова О.С. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що заява-договір та графік платежів, як зазначив позивач, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, та на місці підпису вказано: «Електронний підпис: 787952 +380688946402». Однак, в угоді від 26.05.2016 року № PDV2-1512226 зазначений інший номер відповідача, а саме «0939893394». Немає підстав вважати, що відповідача знайомили з правилами обслуговування, на які посилається позивач, так як матеріали не містять підтверджень, що саме ці правила, тарифи, заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них, розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-договір. В паспорті споживчого кредиту міститься застереження, відносно до якого, наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта є репрезентативними та базуються на обраних ним умовах кредитування, викладених вище і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і клієнт виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору. Оскільки умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з яких він ознайомлений. Відповідно до умов наданої позивачем заяви-договору, кредит має бути надано на рахунок, вказаний у п. 1.2. Однак, в п. 1.2 заяви-договору не вказаний номер поточного рахунку. Зважаючи на те, що в п. 1.2 заяви-договору не вказаний поточний рахунок, на який має бути наданий кредит, надана позивачем виписка не може бути належним доказом того, що кошти були виплачені саме відповідачеві, а не особі, яка має однакові з відповідачем прізвище та ініціали « [PERSON] », а також того, що кошти були виплачені саме на підставі та на умовах заяви-договору № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2023 року. Таким чином, з наданих позивачем матеріалів неможливо встановити належність саме відповідачеві рахунку, вказаного у виписці ні зв`язок між випискою та заявою-договором. Також представник відповідача у відзиві зазначив, що позивач надав виписку по рахунку лише за 06.09.2023 року та не надав виписку по рахунку, з якої вбачається подальший рух коштів, в тому числі суми сплати заборгованості. Наданий же позивачем розрахунок суми заборгованості не може бути сам по собі доказом наявності заборгованості та руху коштів, а є лише вираженням позиції позивача. Представник відповідача зазначив, що згідно графіку платежу, наданого позивачем, є щомісячна сума платежу, куди входить кредит та відсотки. З лютого місяця 2022 року, тобто після введення воєнного стану в Україні, відсотки почали нараховуватись окремо додатково. Позивач просить стягнути суму кредиту 164330,18 грн, куди очевидно входять і відсотки, адже сам кредит заявлений менший, у розмірі 129325,64 грн і суму нарахованих з лютого 2022 року додаткових відсотків. Вочевидь нараховані за прострочення оплати кредиту після введення воєнного стану підлягають списанню та не можуть бути стягнуті. Від представника відповідача адвоката Шовкова О.С. надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що з підстав, наведених в відзиві на позовну заяву, позивач не довів та не надав доказів того, що згідно умов заяви-договору був відкритий рахунок та що кошти надавались відповідачеві. Відповідно, позивач не міг відступити право вимоги на заборгованість, якої немає. Відповідачем надано копію договору (перший та останній аркуші) № 114/2-58 від 13.04.2023 року. Зі сторони ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписантом вказаний та підписано договір [PERSON] , який діє на підставі довіреності. Матеріали не містять копії відповідної довіреності, та не має підстав вважати, що [PERSON] має відношення до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Позивач не надав жодного доказу щодо сплати та підписання реєстру боржників, а отже відсутні і умови стверджувати про перехід права вимоги. З наданого позивачем договору відступлення права вимоги не вбачається, що його предметом є відступлення права вимоги саме у відношенні відповідача. Від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій він зазначає, що 06.09.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012, за яким кредитор надав позичальнику кредит у сумі 129325,64 грн строком до 06.09.2027 року з фіксованою процентною ставкою в розмірі 52,90% річних. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Проте позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює сплату відповідно договору. 13.04.2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 13.04.2023 року набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Райффайзен Банк», включно до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте представник відповідача адвокат Шовков О.С. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача. В задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт. 26.05.2016 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року. Відповідно до угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua (а.с. 17). Відповідно до п.2 Заяви № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року, яка була укладена між позивачем та Відповідачем підписанням цієї угоди, клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. 06.09.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується витягом зі Статуту, та [PERSON] було укладено Заяву - Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 (а.с. 9-12), згідно з умовами якого (п.п. 2.1.1. 2.3) Кредитор надав Позичальнику кредит в розмірі 129325,64 грн. на придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб в розмірі 116600,00 грн, оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 12725,64 грн, строком на 72 місяці по з 06.09.2021 року по 06.09.2027 року під фіксовану процентну ставку - 52,90%. Згідно з п.п. 2.4, 2.4.1 Договору дата оплати щомісячного ануїтетного платежу 6 числа кожного календарного місяця згідно Графіка. Дата та сума переказу коштів з КР на Поточний рахунок з метою виконання грошових зобов`язань за Кредитом, Клієнт доручає Банку здійснювати 1 числа кожного місяця Договірне списання коштів з КР на поточний рахунок в сумі 5968,36 гривень, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку. Згідно з п.2.6 Договору у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2 пункту 3.6 Статті 3 Розділу 6 Правил обставин Дефолту, Бак має право відмовити Клієнту в наданні Кредиту (з припинення зобов`язання банка надати Кредит) та/або вимагати дострокового виконання Клієнтом зобов`язань за Кредитом, включаючи повернення суми Кредиту, оплату процентів, пені та інших платежів за Кредитом, про що направляє Клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу Банка, Клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за Кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомленні Банка. У разі невиконання цієї вимоги, Банк має право пред`явити вимогу поручителям та/або вжити заходи для стягнення заборгованості Клієнта за Кредитом, які не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до п. 5.2 Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року, Клієнт визнає та підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою-Договором поширюються положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2,6 Правил. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування Поточних рахунків, а також надання Банком Кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт підтверджує, що відносини Сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом (а.с. 9-12). Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок Клієнта. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття З Закону України «Про електронну комерцію»). Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене вище, у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг Кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрові підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути передані йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше і встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмо форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомого телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19. В силу приписів ст. 638 ЦК України договір, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач підписуючи Заяву-Договір про відкритті Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року прийняв та погодився з його умовами. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. Відповідач 06.09.2021 року отримав грошові кошти у розмірі 129325 грн 64 к. за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою», що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 16). Тому, виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках Кредитного договору, відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів Позичальнику та заборгованість за Кредитним договором, а тому, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Дана позиція викладена у постанові від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у постанові від 30.08.2019 року у справі №353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. У зв`язку з не виконанням взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач станом на 14 листопада 2022 року має заборгованість перед позивачем за вказаним Договором 191381 грн 40 к., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 164330 грн 18 к., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 599 грн 34 к.; заборгованості за процентами у розмірі 27051 грн 22 к., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25145 грн 89 к., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов Договору на адресу Позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань протягом 30 днів з дня отримання вказаної вимоги, вих. № 114/5-К-266981 від 14.11.2022 року, однак остання залишилася без реагування (а.с. 18). Пред`являючи вимогу про повернення кредитних коштів, позивач в односторонньому порядку змінив умови договору щодо строку повернення кредитних коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача про те, що відповідачем не підписувався кредитний договір та кредитні кошти він не отримував, та не був ознайомлений правилами банківського обслуговування фізичних осіб, з графіком погашення платежів, оскільки це спростовується доказами наданими позивачем. Крім того, як встановлено в судовому засіданні відповідач на протязі окремого періоду здійснював платежі за спірним договором. Також в процесі кредитування було капіталізовано прострочену заборгованість, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Реструктуризація боргу Відповідача шляхом капіталізації заборгованості (збільшення суми кредиту, яке не супроводжується видачою кредитних коштів) була проведена за заявами відповідача на підставі поданої на Сайті Банку заяви, яка є акцептом оферти Банку про зміну умов Кредиту та підтвердженням зміни умов Кредиту є направлення Банком Клієнту SMS повідомлення із зміненими умовами Кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем та його представником по справі суду не надано. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за Заявою - Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012\~від 06.09.2021 року, та те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, направлення позивачем відповідачу Вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором та надання можливості позичальнику добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором протягом 30 днів, та не надання відповідачем суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 191381 грн 40 к. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року змінено позивача АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 117-119). Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2870 грн 72 к., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 16489 від 24.01.2023 року (а.с. 6). Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2870 грн 72 к., понесення яких документально підтверджено.

Outcome: approved