Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, посилаючись на перебування у відпустці по догляду за дитиною. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на вихованні та утриманні матері, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання, тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 12 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, передбаченому ст. 128 ЦК України. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Зазначено про невідповідність доводів, викладених у письмових поясненнях сторони відповідача реальним обставинам справи, оскільки проживати окремо вони почали лише із січня цього року та добровільно допомоги на утримання відповідач їй не надає. Представник відповідача [PERSON] звернулась до суду з письмовими поясненнями та заявою про розгляд справи за відсутності її та відповідача. В обґрунтування письмових пояснень зазначено, що відповідачем добровільно здійснюється матеріальна допомога позивачці, що підтверджується платіжними інструкціями у період з березня 2023 року по січень 2024 року та доводить відповідальне становище відповідача до батьківських обов`язків. Крім того, позивачка отримує державну допомогу при народженні дитини, що здійснюється одноразово в сумі 10 320,00 грн., решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами. Крім того, [PERSON] на підставі судового рішення також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , на виконання якого відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідач працює на посаді сторожа в КНП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР, отримує незначний дохід, зокрема за березень розмір заробітної плати становить 9 766,73 грн. У провадженні суду також перебуває справа за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його доходу, тому у разі задоволення позовних вимог йому на проживання залишиться 75 грн., що являється вкрай недостатньою сумою доходу та фізично унеможливлює існування відповідача. Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи не дають можливості для задоволення позовних вимог. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] та [PERSON] з 15 березня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4 - копія свідоцтва), та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно положень частин 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно із частиною першою статті 182 СК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Тлумачення частини другої статті 84 свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21). Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини (матері дитини) права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища (постанова Верховного Суду від 13 червня 2019 року у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18). Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком народженої від [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю, що не заперечується та не спростовано відповідачем, тому він має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18). Суд приймає до уваги також наявність виконавчого провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого листа № 660/1060/16-ц виданого 14.12.2016 Нововоронцовським районним судом Херсонської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) батька до повноліття дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки відповідач є працездатною особою та отримує доходи, що ним не заперечується, а позивач на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, з урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, матеріальне становище платника аліментів, наявність інших аліментних зобов`язань, тощо), суд встановивши, що існують умови, необхідні для виникнення права на утримання, передбачені частиною другою статті 84, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частки доходу (заробітку) відповідача. Доводи представника відповідача стосовно незначного доходу відповідача, не звільняє останнього від передбаченого законом обов`язку утримувати матір своєї дитини на період перебування її у відпустці по догляду за дитиною до 3-річного віку. Відповідно до положень статті 191 та статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 29 лютого 2024 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави.

Outcome: approved