Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

14 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса про оголошення фізичної особи померлою, у якій заявник просить визнати [PERSON] визнати померлим, зобов`язати відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести відомості про смерть фізичної особи. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду\~від\~20\~лютого\~2024\~року\~заяву\~ [PERSON] ,\~заінтересована\~особа\~ Відділ\~реєстрації\~актів\~цивільного стану\~Приморського\~районного\~управління юстиції\~м.\~Одеса\~про\~оголошення фізичної\~особи\~померлою залишено без руху, надано 10-ти денний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків заяви. 23 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків заяви, у якій вона просить залучити в якості третьої особи [PERSON] , а також долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку окремого провадження у складі головуючої та двох присяжних. Судове засідання було призначено на 04.04.2024 року, проте, перенесене на 02.04.2024 року. 05 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ДПС України щодо перетину кордону [PERSON] 14 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з НСЗУ щодо наявності відомостей про [PERSON] у Реєстрі пацієнтів центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я. 14 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з НПУ щодо наявності у [PERSON] судимостей та перебування [PERSON] у розшуку. 15 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморського ВДРАЦС у місті Одесі надійшли пояснення, у яких заявник просить здійснити розгляд справи за його відсутності. 19 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ВДРАЦС у місті Одесі щодо відомостей про акти цивільного стану відносно [PERSON] 20 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ГУ ПФУ в Одеській області щодо нарахування та виплати пенсії [PERSON] 20 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ДМС України щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . У судове засідання, призначене на 02 квітня 2024 року з`явився заявник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду. Судове засідання відкладено на 29 квітня 2024 року. 29 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , у якій вона просить здійснити розгляд справи за її відсутності. Будь яких інших заяв або клопотань не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). Згідно свідоцтва про хворобу №2153 від29 вересня 1986 року, [PERSON] хворів шизофренією параноїдної форми (а.с.7). Відповідно до копії довідки до акту МСУК серії 2-18 ОВ №011603, [PERSON] людина з інвалідністю безстроково (а.с.6). 26 жовтня 2015 року до ЄРДР були внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, кримінальне провадження №12015160500009891 (а.с.11). З листа ВП №5 ОРУП №1 від 08.10.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , було оголошено в державний розшук як безвісти зниклу особу в межах кримінального провадження №12015160500009891 від 04.11.2015 року (а.с.9). Згідно відповіді ДПС України, відомості про перетин [PERSON] державного кордону України в період з 04.03.2019 по 04.03.2024 року відсутні. У відповіді НСЗУ від 13.03.2024 року вказано, що відомості про [PERSON] , [INFO] , у Реєстрі пацієнтів центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я - відсутні. Відповідно до листа НПУ від 11.03.2024 року, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, судимим не значиться. Згідно бази даних «Розшук» перебуває у розшуку як особа, зникла безвісти в межах кримінального провадження №12015160500009891. З відповіді ВДРАЦС у місті Одесі від 08.03.2024 року вбачається, що відносно [PERSON] виявлено два актові записи: - про шлюб №118 від 29.09.1973 року; - про народження №246 від 17.02.1979 року. Згідно відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 15.03.2024 року, [PERSON] перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію у період з січня 2007 року по липень 2017 року. Згідно рішення про припинення перерахування пенсії від 28.07.2017 року №136, вирішено припинити виплати пенсії до подання пенсіонером нової заяви у зв`язку з поданням ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомлення про пенсіонерів, які більше року не одержують суму пенсії з поточного рахунку або пенсії одержуються за довіреністю більше як один рік та уточненням фактичного місця проживання. У відповіді ДМС України від 05.03.2024 року вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні, призначеному на 02.04.2024 року заявник пояснила, що на період зникнення [PERSON] , вона перебувала у дочки, сусіди повідомили, що не бачили його давно, коли вони разом із дочкою повернулися, то чоловіка там не було, паспорт та інші документи були на місці, вона відразу викликала поліцію. Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 24.08.2023 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] починаючи з серпня 2015 року (а.с.12). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Смерть - це повне і незворотне припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про оголошення особи померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. На наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України. Згідно ч.3 ст.46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшук як особа, що вчинила кримінальне правопорушення не оголошувалася, а тому, у суду немає підстав вважати, що останній умисно переховується від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Також, станом на момент розгляду справи суду не вдалося встановити місце перебування [PERSON] . Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що він дійсно відсутній за зареєстрованим місцем проживання більш ніж три роки. У зв`язку з тим, що [PERSON] хворів шизофренією параноїдної форми, та був інвалідом другої групи, у суду є достатні підстави вважати, що особа зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та оголошення [PERSON] померлим. На підставі викладеного та

Outcome: approved