Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

22 лютого 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Фінпром маркет", в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 26 856,54 грн. стягнені за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за N 30772 від 06.05.2021 року. В обґрунтування позову зазначає, що 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був чинений виконавчий напис № 30772. Згідно вказаного виконавчого напису з позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 856,54 грн. У Березанському ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) знаходилось на виконанні ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 30772 від 06.05.2021 року. Постановою від 28 вересня 2022 року ВП № [NUMBER] було закінчено у зв`язку з його повним фактичним виконанням. Позивачем у рамках виконавчого провадження було сплачено 26856,54 грн. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2023 року у справі № 367/751/22 було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30772, вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором № 09173700 від 06.04.2006 року. Таким чином, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягненні з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню відпали, а отримані відповідачем кошти в сумі 28 856,54 грн підлягають поверненню відповідно до ст. 1212 ЦК України. Ухвалою судді від 18 березня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Представник відповідача про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно виконавчого напису, вчиненого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за N 30772, звернено стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором N 09173700 від 06.04.2006 року, укладеним з АТ «Індустріально експортний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 є ТОВ "Фінпром маркет". Сума заборгованості складає 26806,54 грн, 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, начальником відділу Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кононенком А.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 28 вересня 2022 року ВП № [NUMBER] закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2023 року виконавчий напис № 30772 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 06.05.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало чинності 15 серпня 2023 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ "Фінпром маркет" суми у розмірі 26 856,54 грн було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний такими, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. З огляду на те, що відповідач отримав 26 856,54 грн., то саме ця сума може бути стягнути з нього як така, що утримується безпідставно. У випадку, якщо у [PERSON] дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути погашена у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні N [NUMBER]. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки, позов [PERSON] задоволено, позивач при звернені до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.17), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, позивач просить стягнути витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано: ордер про надання правової (правничої) допомоги серії АВ № 1117440 від 18 лютого 2024 року, договор про надання правничої допомоги № 1661 від 18 лютого 2024 року, в п. 4.1 якого вказано, що вартість юридичних послуг адвоката (гонорар) становить 4000,00 грн . Проте позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в договорі про надання правничої допомоги, зокрема фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, суд відмовляє позивачу стягненні витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved