Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та вимоги мотивує тим, що 22.03.2022 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТзОВ «Таланпром» був укладений Сертифікат добровільного страхування №\~030530/4100/0000274 предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 13.03.2023 в м. Ромни Сумської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «GEELY», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2023 № 585/1316/23, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. За Звітом № 47982 від 29.05.2023, складеного СОД [PERSON] , розмір відновлювального ремонту становить 277497,89 грн. Крім цього, згідно Рахунку ТзОВ «Ніко Мегаполіс» № 0000004873 від 31.03.2023, додаткового Рахунку № 0000007633 від 11.05.2023, додаткового Рахунку № 0000008220 від 19.05.2023, а також Актів виконаних робіт №\~ТМ004025 від 19.05.2023, № ТМ004454 від 28.06.2023, ремонт складає 230882,96 грн. У відповідності до умов Договору страхування (п. 17.1; 17.2; 7.1; 7.2; 8.1; 8.3), ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі страхового Акту № 8975008641, Акту № 8975008641/ДОП, Акту №\~8975008641/ДОП2, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 223032,96 грн на рахунок СТО. Тобто, страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування. П. 10.4. Договору страхування передбачено франшизу у розмірі 1% від страхової суми (але не менше 3000 грн), що дорівнює 7850 грн. Розрахунок виплаченого страхового відшкодування: вартість ремонту 230882,96 грн - франшиза 7850 грн = 223032,96 грн. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «УНІКА» набув права зворотної вимоги до Відповідача у справі (та його страховика ОСЦПВ у межах страхової суми (ліміту) із вирахуванням франшизи). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», за полісом АР/003601068 (страхова сума по майну 160000 грн, франшиза 3200 грн), згідно Довідки НПУ та Централізованої бази МТСБУ. Страхова компанія визнала дану подію страховим випадком та виконала взяті зобов`язання в межах страхової суми 156800 грн. Залишок не відшкодованої суми складає 66232,96 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» шкоду у розмірі 66232,96 грн. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути витрати на адвоката. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, 22.03.2022 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТзОВ «Таланпром» був укладений Сертифікат добровільного страхування № 030530/4100/0000274 предметом якого є страхування транспортного засобу «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 13.03.2023 в м. Ромни Сумської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «GEELY», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31.03.2023 №\~585/1316/23, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регулюються Законом України «Про страхування» та загальними нормами цивільного права. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Винною особою в скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача - [PERSON] . Таким чином, особою, безпосередньо відповідальною за завданні збитки є відповідач - [PERSON] , а до позивача у порядку суброгації переходить право вимоги до відповідача, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18 викладено висновок, згідно з яким, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Отже, наявність рахунків та платіжного доручення є достатніми доказами здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Враховуючи, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на проводився ремонт автомобіля та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. За Звітом № 47982 від 29.05.2023, складеного СОД [PERSON] , розмір відновлювального ремонту становить 277497,89 грн. Крім цього, згідно Рахунку ТзОВ «Ніко Мегаполіс» № 0000004873 від 31.03.2023, додаткового Рахунку № 0000007633 від 11.05.2023, додаткового Рахунку № 0000008220 від 19.05.2023, а також Актів виконаних робіт № ТМ004025 від 19.05.2023, № ТМ004454 від 28.06.2023, ремонт складає 230882,96 грн. У відповідності до умов Договору страхування (п. 17.1; 17.2; 7.1; 7.2; 8.1; 8.3), ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі страхового Акту № 8975008641, Акту № 8975008641/ДОП, Акту №\~8975008641/ДОП2, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 223032,96 грн. на рахунок СТО (здійснено 13.04.2023 виплату 194815,54 грн/платіжна інструкція № 083534/ здійснено 16.05.2023 доплату 13219,20 грн/платіжна інструкція № 089411/ здійснено 30.05.2023 доплату 14998,22 грн/платіжна інструкція № 091872). Тобто, страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування. П. 10.4. Договору страхування передбачено франшизу у розмірі 1% від страхової суми (але не менше 3000 грн), що дорівнює 7850 грн. Розрахунок виплаченого страхового відшкодування: вартість ремонту 230882,96 грн - франшиза 7850 грн = 223032,96 грн. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «УНІКА» набув права зворотної вимоги до Відповідача у справі (та його страховика ОСЦПВ у межах страхової суми (ліміту) із вирахуванням франшизи). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», за полісом АР/003601068 (страхова сума по майну 160000 грн, франшиза 3200 грн), згідно Довідки НПУ та Централізованої бази МТСБУ. Страхова компанія визнала дану подію страховим випадком та виконала взяті зобов`язання в межах страхової суми 156800 грн. Залишок не відшкодованої суми складає 66232,96 грн та підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2684 грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved