Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 19.01.2023 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі дітей немає. Позивач вказала, що підставою розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння з чоловіком, а також різні погляди на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, не ведуть спільного господарства. Протягом спільного проживання сторін відповідач не працював та не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. Крім цього, відповідач вчиняв неодноразово домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно позивача в присутності її малолітньої дочки, що змусило її звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявами про видачу обмежувального припису. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам її малолітньої дочки. Щодо надання строку на примирення позивач категорично заперечує. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 19.01.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складений актовий запис № 71. 09.04.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 07.05.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 07.05.2024 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 07.05.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 19.01.2023 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складений актовий запис № 71. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). У даному шлюбі неповнолітніх дітей немає. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалась на відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння з відповідачем та різні погляди сторін на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного та спільного господарства не ведуть. Під час спільного проживання сторін відповідач не працював та не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. Також у сторін відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси. Крім цього, позивач зазначила, що відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно неї у присутності її малолітньої дочки, що змусило її звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявами про видачу обмежувального припису. Такі обставини підтверджуються рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.02.2024 у справі № 607/3840/24 про видачу обмежувального припису (а.с. 11-13) та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2024 у справі № 607/3844/24 (а.с. 14-16) про видачу обмежувального припису. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.3563307065.1 від 02.04.2024 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved