Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом до відповідача, [PERSON] , про визнання права власності на 3/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року в господарстві колгоспного двору проживали її батьки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вона та її сестри - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і їм на праві приватної спільної часткової власності по 1/5 частині кожному належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в селі по вищезазначеній адресі. [INFO] помер батько [PERSON] , [INFO] померла мати [PERSON] . Після смерті батька та матері відкрилася спадщина на належну їм по 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, спадщину якого прийняла сестра [PERSON] . Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2015 року, було визнано право власності на належні їй, [PERSON] та [PERSON] по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також за сестрою [PERSON] , визнано право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та за заповітом. Разом останній наложало 3/5 частини будинковолодіння. Після отримання рішення суду, яке набрало законної сили, вона і сестра [PERSON] зареєстрували належні їм частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в передбаченому законом порядку. [INFO] сестра [PERSON] , померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, спадщину якого прийняла вона і бажає оформити її на своє ім?я. Остання звернулася\~додержавного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М., щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, по причині не набуття сестрою [PERSON] права власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно діючого на той момент законодавства, тобто не провела реєстрацію і за життя не отримала витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У зв`язку з вищевказаним, просила суд визнати за нею право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] . Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася. 17.04.2024 року від неї надійшла заява, в якій зазначила, що позов визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 49). 28.03.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 станом на 01.07.1990 року № 62 від 06.03.2024 року, яка видана Долинським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] побудований до 1990 року, числиться як колгоспний двір і в ньому зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON] , [INFO] ; дружина - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] . За житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0.40 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та передана в користування [PERSON] . Свідоцтво про право власності на вказаний об?єкт нерухомого майна не видавалося, право власності в по господарській книзі не реєструвалося (а.с. 16). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, враховуючи те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 01.07.1990 рік проживали в будинку, яке належало колгоспному двору, то їм правомірно належало по 1/5 частині майна господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 61056 від 07.06.2018 року встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07.06.2018 року, по [ADDRESS] , складається з житлового будинку, 68,8 кв.м., гаража, 29,2 кв.м., літньої кухні, 19,1 кв.м., комори, 23,6 кв.м., погребу, 15,7 кв.м., криниці, 4,8 кв.м, воріт, огорожі, 33,2 кв.м. (а.с. 4-7). 13.11.1999\~року позивач\~уклала шлюб\~із [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13.11.1999 року (а.с. 22). Батько [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] \~ (а.с.\~18).\~Мати [PERSON] \~померла [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смертьсерії\~ [NUMBER] (а.с. 19). Як встановлено рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2015 року, яке набрало законної сили 08.12.2015 року за [PERSON] визнано право власності на належну їй 1/5 частину та 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] та в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] ; за [PERSON] визнано право власності на належну 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,\~ що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] визнано право власності на належну їй 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,\~ що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Так, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували належні\~їм частки\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права № 91237861 та № 90507061 (а.с. 13, 14). Сестра, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 17). Згідно довідки № 61 від 06.03.2024 року, яка видана Долинським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , яка була постійною жителькою села Долина, Тлумацького району, Івано-Франківської області та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою у спадковому будинку зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] сестра; [PERSON] , [INFO] - чоловік сестри; [PERSON] , [INFO] племінник; [PERSON] , [INFO] племінниця. Заповіт від імені [PERSON] у Долинській сільській раді не складався і не посвідчувався (а.с. 15). Отже, [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] , оскільки до дня смерті сестри постійно проживала разом з нею, та була зареєстрована у спадковому домоволодінні. В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] звернулася до до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що право власності не було набуто [PERSON] згідно діючого законодавства, що діяло на ммент її набуття (виникнення), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 57/02-31 від 06.04.2023 року та № 202/02-31 від 09.02.2024 року (а.с. 20). Відповідно до\~копії спадкової\~справи №\~43/2017\~заведеної після\~смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину,оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини. Також, спадкоємцем за законом являється [PERSON] , яка спадщину не прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця не проживала та не була зареєстрована з нею за однією адресою. На час смерті спадкодавця в шлюбі не перебувала (а.с. 35-48). Отже, на момент звернення до суду [PERSON] правомірно претендує на 3/5 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої сестри [PERSON] , яке розташоване по [ADDRESS] . В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Згідно ч. 3 ст. 1269 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216-1222, 1268-1269 ЦК України,

Outcome: approved