Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У січні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації, згідно з якої позивач просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», суму в розмірі 22 569,20 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2022 між [PERSON] та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (надалі - Договір страхування), що підтверджується страховим полісом US-00154. Предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Ford Escape, реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - Застрахований ТЗ). 18.08.2023 додатковим договором до Договору страхування було змінено, зокрема, страхувальника на [PERSON] та реєстраційний номер Застрахованого ТЗ на [NUMBER] У позовній заяві зазначено, що 19.08.2023 на вул. Жилянській (Повітрофлотський шляхопровід) в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ Ford Escape, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу Ford Fusion, номер кузову [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , раніше реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - забезпечений ТЗ), під керуванням водія [PERSON] . Так, [PERSON] , керуючи Забезпеченим ТЗ, допустила порушення ПДР України, внаслідок чого скоїла зіткнення з Застрахованим ТЗ. По факту дорожньо-транспортної пригоди відносно [PERSON] було складено адміністративний матеріал за ст. 124 КпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та направлено до Шевченківського районного суду м. Києва (справа про адміністративне правопорушення № 761/31466/23). 20.09.2023 постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/31466/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Саме винні дії [PERSON] стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено Застрахований ТЗ. Позивачем вказано, що 25.09.2023 до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 05.10.2023 ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі зазначеної заяви і страхового акту № 16904, виходячи з рахунку від 11.08.2023, акту виконаних робіт від 29.08.2023, чеку від 29.08.2023, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 86 962,40 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 6487 та № 6486 від 05.10.2023. Так, в обґрунтування позову вказано, що враховуючи зазначене, ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПРАТ «СК «ВУСО» з заявою про страхове відшкодування. 27.10.2023 ПРАТ «СК «ВУСО» здійснило на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» виплату страхового відшкодування в сумі 62 830,80 грн. В обґрунтування позову зазначено, що оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 86 962,40 грн., при цьому полісом покрито лише частину шкоди на суму 62 830,80 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, як безпосереднього винуватця ДТП складає: 86 962,40 грн. - 62 830,80 грн. = 22 569,20 грн. У зв`язку із чим позивач просить суд, позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. До суду 29.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістила. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2022 між [PERSON] та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (надалі - Договір страхування), що підтверджується страховим полісом US-00154. Предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Ford Escape, реєстраційний номер [NUMBER] . 18.08.2023 додатковим договором до Договору страхування було змінено, зокрема, страхувальника на [PERSON] та реєстраційний номер застрахованого транспортного засобу Ford Escape на [NUMBER] . Судом встановлено, що 31.08.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 19.08.2023 серії ААД №526746, відповідно до якого [PERSON] , 19 серпня 2023 року о 16 годині 00 хвилин по вул. Жилянській, по повітрофлотському мосту в м. Києві, керуючи автомобілем марки Форд, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не дотрималася безпечної дистанції, в наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки Форд, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Як вбачається із постанови Шевченківського районного суду м. Києві від 20 вересня 2023 року справа №761/31466/23, яка набрала законної сили 03.10.2023 року визнано [PERSON] , [INFO] , РНОКПП ( [NUMBER] ) - визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (протокол від 19.08.2023 серії ААД №526746), і застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що ДТП 31.08.2023 сталось із вини відповідача [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2023 до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 05.10.2023 ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі зазначеної заяви і страхового акту № 16904, виходячи з рахунку від 11.08.2023, акту виконаних робіт від 29.08.2023, чеку від 29.08.2023, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 86 962,40 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 6487 та № 6486 від 05.10.2023. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПРАТ «СК «ВУСО» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211175071 (надалі - Поліс). За Полісом ПРАТ «СК «ВУСО» взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації Забезпеченого ТЗ. Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Страхове відшкодування було розраховано та виплачено відповідно до рахунку, рахунку фактури №СФ-0000218 від 11.09.2023 ФОП [PERSON] та актом виконаних робіт №КМдСА-021624 від 29.08.2023, що надав послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17 виклав позицію, якою визначив що висновки судів попередніх інстанцій, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження авто є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу с лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, ще витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Враховуючи зазначене, ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося до ПРАТ «СК «ВУСО» з заявою про страхове відшкодування. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Аналогічну позицію викладено у Постанові ВСУ від 31.05.2017 у справі № 6- 2969цс16 року, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. В даній Постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією заподіювача шкоди відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Полісом № 211175071 передбачено ліміт відповідальності ПРАТ «СК «ВУСО» за шкоду заподіяну майну в розмірі 160 000,00 грн. та франшиза в розмірі 0,00 грн. 27.10.2023 ПРАТ «СК «ВУСО» здійснило на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» виплату страхового відшкодування в сумі 62 830,80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 51141 від 05.10.2023 року та листом ПРАТ «СК «ВУСО» вих. №4243/2023/вих./2314156 від 21.11.2023. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Так, ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 р. у справі № 645/3746/16-ц викладено позицію, згідно якої, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта Фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці» Крім цього, Постановою від 09.10.2019 р. у справі № 649/384/16-ц визначено водночас положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані на СТО, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу». Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Тобто, ліміт відповідальності у розмірі 100 тисяч грн. не означає 100% виплату у даному розмірі. Отже, страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадах, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування. Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд 07.02.2019 р. під час розгляду касаційної скарги по справі № 645/3746/16. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані позивачем докази на підтвердження обставин вартості відновлювального ремонту у розмірі 86 962,40 грн. є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З матеріалів справи вбачається, що враховуючи, що винуватцем ДТП є [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПРАТ «СК «ВУСО» (поліс 211175071) позивач звернувся до страхової компанії відповідача ПРАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Так, 27.10.2023 ПРАТ «СК «ВУСО» здійснило на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» виплату страхового відшкодування в сумі 62 830,80 грн. Беручи до уваги наведене, та

Outcome: approved