Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

11 березня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] ,\~в особі\~свого представника\~адвоката Бойко\~К.Б.,\~ до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що на теперішній час дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Разом з тим, домовленості про участь відповідача в утриманні сина між сторонами у справі не досягнуто. Вказані обставини і вимусили звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Призначено судове засідання. 04 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що вважає заявлені позовні вимоги в частині визначення розміру частини доходу, яка підлягає стягненню, а також твердження позивача про те, що відповідач не бажає добровільно виконувати обов`язок по утриманню дитини та не надає фінансову допомогу, безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Майже кожні вихідні, під час канікул, карантинних обмежень та перші місяці повномасштабного вторгнення рф в Україну, син сторін проживав з відповідачем в Харківській області, Богодухівського району, смт Шарівка, та перебував на повному забезпеченні відповідача. Також, [PERSON] приїжджав у м. Харків та безпосередньо проводив час з сином, за власні кошти організовував своєму синові свято до дня народження, відпочинок. Для розвитку та відпочинку спільного сина сторін, відповідачем було придбано човен, квадро цикл, мобільний телефон. У зв`язку з чим, відповідач вважає необхідною, достатньою для забезпечення потреб сина та такою, що має можливість сплачувати суму аліментів у розмірі 1/6 частини всіх його доходів. 18 квітня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь, згідно якої повідомила, що не погоджується з позицією та аргументами відповідача. Зазначила, що Законом не встановлено, що за власним бажанням особа, з якої стягуються аліменти, не може утримувати дитину на суму в еквіваленті більшу, ніж встановлено рішенням суду, або Законом. Крім того, саме позивач займається вихованням дитини, опікується його здоров`ям та забезпеченням побутових потреб. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача\~адвокат Бойко\~К.Б.,\~яка діє\~на підставі Ордеру\~на надання\~правничої допомоги\~від 04.03.2024\~№ 06-24, в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача\~адвокат Біловус\~Р.В.,\~який діє\~на підставі\~Ордеру на\~надання правничої\~допомоги від\~02.04.2024\~№ б/н, в\~судовому засіданні\~заперечував проти\~задоволення позову,\~посилався на\~доводи викладені\~у відзиві\~на позовну\~заяву,\~не заперечував\~проти стягнення\~з відповідача\~аліментів у розмірі 1/6 частини всіх його доходів. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2012 року, про що зроблено актовий запис № 1612 та вбачається з заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року (а.с.7 -9). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія [NUMBER] . Батьками зазначені: батько [PERSON] та мати: [PERSON] (а.с. 12). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 вересня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-9). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом зі своєю матір`ю, позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Представник позивача пояснила, що до 2022 року батько, відповідач по справі, приймав участь в утриманні дитини. На теперішній час малолітня дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги в утриманні дитини, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутись з даним позовом до суду. Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом N 475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Представник позивача в судовому засіданні просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні заперечуючи проти позову посилався на те, що відповідач [PERSON] проводив час з с сином, за власні кошти організовував йому свято до дня народження, відпочинок за кордоном. В судовому засіданні надав фотографії,\~на яких\~зображено відповідача з сином підчас святкування свят, подорожування, спільного відпочинку, тощо (а.с. 51). Представником відповідача як доказ витрат батьком на дитину, [PERSON] , надано копію квитків на літак, договір купівлі-продажу квадроциклу № 06130119 (а.с. 29-31). Однак, суд відноситься критично до наданих доказів з наступних підстав. Так,\~у квитках\~не вказана\~дата вильоту,\~ не\~вказані особи,\~що сплачували\~цей квиток\~(а.с.29) Щодо договору\~купівлі-продажу\~квадроциклу №\~06130119,\~то він датований\~30 червня 2019 року, ще у період шлюбу сторін, доказів, що куплений квадроцикл був не на спільні гроші подружжя матеріали справи не містять (а.с. 30-31). А отже, вищевказані докази не можуть бути прийняті судом та враховані при визначенні розміру аліментів. Заперечуючи проти\~позову представник\~відповідача повідомив,\~що відповідач,\~ [PERSON] , надсилав кошти для утримання дитини, [PERSON] , на картковий рахунок позивача. Так, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вищевказаним нормам Закону, стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо вищевказаних тверджень представника відповідача. Крім того, на підтвердження факту того, що відповідач приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні свого сина, стороною відповідача були надані копія товарного чеку № 006807768 від 27.03.2023, з якого вбачається, що були куплені човен, весла, слань, здвижні стільці, копія гарантійного талону від 02.04.2024 до придбаного телефону (а.с. 32-33). Представник позивача не заперечувала, що дійсно відповідачем були здійснені вищевказані покупки, які отримав спільний син сторін, але це були подарунки дитині, [PERSON] , на його день народження. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати свою дитину, відсутністю у відповідача на утриманні непрацездатних осіб, інших дітей, що він є працездатною особою, має постійний дохід, доказів іншого суду не надано, враховуючи рекомендований розмір аліментів на одну дитину в частці з усіх видів заробітку (доходу), виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитинипідлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. У відповідності\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України\~та Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~а також\~враховуючи те,\~що позивача\~звільнено від\~сплати судового\~збору,\~а її\~позов було\~задоволено,\~то суд\~приходить до\~висновку,\~що з\~відповідача на\~користь держави\~підлягає стягненню\~судовий збір\~у розмірі 1\~211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved