Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

ТОВ «ФК Європейська Агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2023 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , було укладено договір позики № 78795641. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненням боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 9 від 23.08.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 78795641 від 21.02.2023 року, в сумі 42 000 грн, з яких: 10 500 грн - заборгованість за основним боргом; 31 500 грн - заборгованість за відсотками. У зв`язку з тим, що відповідач порушив зобов`язань по кредитним договорам ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненням боргів» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по договору позики № 78795641 від 21.02.2023 року та понесені судові витрати в розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2024 року (суддя Ганкіна І.А.) було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.04.2024 дану цивільну справу прийнято до провадження судді Бондаренко О.І., у зв`язку з повторним авторозподілом справ на підставі розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області від 03.04.2024 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, з огляду на відрахування судді Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіної І.А. зі штату Вінницького районного суду Вінницької області у зв`язку зі смертю. 04.04.2024 від відповідача [PERSON] надійшла заяв про розгляд справи у її відсутність. Одночасно [PERSON] надано суду відзив, згідно якого заявлені до неї позовні вимоги не визнає та у задоволені позову просить відмовити. Відповідачка вказує, що їй була надана фінансова послуга шляхом укладення кредитного договору про надання споживчого кредиту, однак даний договір не містить ознак кредитного договору. Також вказує, що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів на її рахунок, не надано графіку платежів, належного розрахунку заборгованості, а також те, що договір не містить її підпису. Одночасно відповідачка звертає увагу, що позивач просить стягнути з неї заборгованість в сумі 42 000 грн, яка складається з: 10 500 грн - заборгованість за основним боргом; 31 500 грн - заборгованість за відсотками, з урахуванням того, що сума нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що є порушенням ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідачка посилається на те, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. У відзиві [PERSON] посилається на п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», за яким встановлено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнані недійсними. [PERSON] вважає дану позовну заяву необґрунтованою та такою, що подана передчасно. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін [PERSON] до суду не надала. 10.04.2024 року від представника позивача Степанчук О.А. до суду надійшла відповідь на відзив, з якого вбачається наступне. Позивач вказує, що відповідачкою був укладений договір позики № 78795641 від 21.02.2023 року, право вимоги за яким в подальшому відійшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», підписання договору здійснювалося за допомогою електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Щодо нарахування відсотків по кредитним договорам, позивач вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, а перерахуванням коштів та нарахуванням процентів по кредитним договорам займалися первісні кредитори. Укладаючи договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72316775 від 21.02.2023 між сторонами були погодження умови. Також сторона позивача звертає увагу, що відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідачки, який був вказаний в договорах. Відповідачка не позбавлена можливості надати витяги про рух коштів по рахунках. Також пояснюють, що новий кредитор не зобов`язаний повідомляти боржника про відступлення права вимоги. Відтак заявлені позовні вимоги підтримують та просять позовні вимоги задоволити. Інших заяв по суті справи сторони в наданий судом строк до суду не надали. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2023 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , було укладено договір позики № 78795641. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненням боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 9 від 23.08.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 78795641 від 21.02.2023 року, в сумі 42 000 грн, з яких: 10 500 грн - заборгованість за основним боргом; 31 500 грн - заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Частиною 4 ст. 265 ЦПК України встановлено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вказані суми підтверджені розрахунками заборгованості, які є в матеріалах справи. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язків для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як убачається з матеріалів справи, кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved