Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла мама позивача [PERSON] . На день смерті спадкодавець була зареєстрована та проживала сама. У кінці жовтня 2023 року позивач у будинку, де проживала спадкодавець, знайшла складений мамою заповіт. Згідно заповіту, мама заповіла позивачу належні їй житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку(пай). Позивач, як спадкоємець за заповітом, з метою отримання спадщини звернулась до нотаріуса, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова вмотивована в тим, що позивач звернулася із відповідною заявою до нотаріуса за минуванням 6 місяців з моменту смерті спадкодавця, у зв`язку з чим пропустила строк для прийняття спадщини. На підставі вказаного, просить задовольнити позов та визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07 лютого2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання з`явився представник позивача. Від відповідача надійшов відзив. Позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ціпан О.П. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив позов задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем. Заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] і є позивачем у справі ( а.с. 9). У зв`язку з реєстрацією шлюбу, позивач та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно заповіту від 08.10.2001 [PERSON] за свого життя заповіла своїй дочці [PERSON] . домобудівлю: жилий будинок, хлів, домашні речі, сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.17). Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки остання постійно не проживала і не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяви у шестимісячний строк для прийняття спадщини. (а.с.19). Таким чином, встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець за заповітом, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Причиною пропуску шестимісячного строку з часу відкриття спадщини є те, що позивач не отримувала копії заповіту і взагалі їй не було відомо про його існування. Вона цікавилася, яким чином мати розпорядилася належним їй майном, оскільки, крім неї мала ще одну доньку [PERSON] , яка є відповідачем. Згідно наданої довідки Рокитнівської селищної ради слідує, що спадкодавець проживала сама і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 7 особовий рахунок № [NUMBER] рахується за [PERSON] (а.с. 16,12). Як вбачається із повідомлення Рокитнівської ДНК від 22. 03.2024 № 150/02-14, до ноткантори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено за пропуском строку для прийняття спадщини. Заяв від інших спадкоємців не надходило. У Спадковому реєстрі наявна інформація щодо складено заповіту від імені [PERSON] за № 62 від 08.10.2001. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.ст.12.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у своїй Постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із досліджених судом доказів вбачається, що після відкриття спадщини, позивач не встиг своєчасно реалізувати свої спадкові права через свою необізнаність про існування заповіту, що є поважною причиною, яка перешкодила позивачу своєчасно особисто звернутися до нотаріальної контори по місцю знаходження спадкового майна, як це передбачено частиною 2 ст.1269 ЦК України у встановлений шестимісячний строк. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та пропустила строк прийняття спадщини з поважної причини, а тому позов необхідно задовольнити та визначити додатковий строк для прийняття спадщини - два місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved