Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

у грудні 2023 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПАТ «СК «АРКС», позивач) звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Вимоги позову мотивовано тим, що 9 лютого 2021 року [PERSON] керуючи забезпеченим автомобілем «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди відповідач місце події залишив. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2022 року (справа № 362/1043/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, та відповідно винним у даному ДТП. Потерпіла особа звернулась до ПАТ «СК «АРКС», в якій був застрахований транспортний засіб «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку. На підставі заяви на наданих документів було складено страховий акт № ARX3315946 від 21 липня 2022 року та виплата страхового відшкодування в розмірі 18 216,52 грн. У позові вказується, що відповідно до постанови суду відповідач після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди, тому позивач звернувся з даним позовом до відповідача у порядку п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів». Просить стягнути з [PERSON] збитки в порядку регресу в розмірі 18 216,52 грн. та витрати по сплаті судового збору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Гусак О.С. Згідно із відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , чи за будь-якою іншою адресою в м. Києві. 19 січня 2024 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва витребувано від Державної міграційної служби України наявну інформацію щодо останнього зареєстрованого місця проживання/перебування, фактичного або повідомленого та від Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП невідомо. 20 лютого 2024 року від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшла інформація, що [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 21 лютого 2023 року до суду надійшло повідомлення від Міністерства соціальної політики України, що станом на 1 лютого 2024 року в ЄІБД ВПО інформація про запитуваних осіб відсутня. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи в судове засідання. Представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судові засідання 28 березня та 25 квітня 2024 року відповідач не з`явився, на його адресу судом надсилалися судові повістки, які повернулись із відмітками «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. У встановлений судом строк відповідач не подав заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов. Оскільки відповідач в судові засідання 28 березня та 25 квітня 2024 року не з`явився, у встановлений судом строк не подав заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 9 лютого 2021 року о 00 год 25 хв у Київській області у м. Василькові на перехресті вул. Декабристів та вул. Бурки водій [PERSON] керуючи автомобілем «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. [PERSON] не дочекавшись прибуття працівників поліції залишив місце ДТП. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2022 року (справа № 362/1043/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 5-6). Відповідно до частини третьої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідальність власника автомобіля «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «АРКС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у виді полісу № 201455873 діючого станом на 9 лютого 2021 року (а.с. 21). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. 16 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «АРКС» зі заявою про подію та на виплату договором ОСЦПВВНТЗ/ДСЦПВВНТЗ (а.с. 10). На підставі акту огляду транспортного засобу Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] від 16 лютого 2021 року (а.с. 13), страхового акту № ARX3315946 від 21 липня 2022 року (а.с. 18), позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18 216,52 грн., відповідно до платіжного доручення № 904814 від 2 серпня 2022 року (а.с. 20). Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу (ЦК) України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються правилами статтями 1191 ЦК України та 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПАТ «СК «АРКС» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 18 216,52 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовій позиції, сформованій Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2018 року Справа № 464/1937/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «СК «АРКС» до [PERSON] про страхове відшкодування підлягає до задоволення. Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою останнім судового збору, у загальному розмірі 2 684 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved