Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 47364 грн 25 к. та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено договір про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-38690320. Відповідно до п. 1.2 заяви-договору, банк зобов`язаний надати клієнту кредит у сумі 44607 грн 36 к., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 1.2.1 заяви-договору, кредит надається з метою: придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виникненням обов`язків найманого працівника в розмірі 40218,00 грн. Оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 4389 грн 36 к. на користь ПраТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», страховим посередником якого виступав банк. Відповідно до заяви-договору, строк кредиту становить 40 місяців, з 10.11.2019 року по 10.03.2023 року, процентна ставка фіксована і становить 52,90% річних (може бути змінена за згодою сторін), дата сплати щомісячного ануїтетного платежу 10 числа кожного місяця. В разі прострочення клієнтом будь-яких грошових зобов`язань, банк вправі вимагати сплату пені у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. 09.04.2020 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір № 114/2-31-F про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором № 014-RO-82-38690320 від 10.11.2019 року, укладеним між АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». 23.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір відступлення прав вимоги № 23-06/21-F, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014-RO-82-38690320 від 10.11.2019 року, укладеним між АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт», про що було повідомлено відповідача. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, 21.01.2022 року на адресу відповідача було направлено вимогу виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість. Посилаючись на те, що відповідач не сплатив заборгованість, позивач просить стягнути її з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує заяву про акцепт публічної пропозицїї/угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, заява про акцепт, правила, разом із тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою заяви про акцепт. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття З Закону України «Про електронну комерцію»). Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене вище, у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг Кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрові підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути передані йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше і встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмо форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомого телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважаєте таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. В силу приписів ст. 638 ЦК України договір, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 10.11.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою № 014-RO-82-38690320, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 44607 грн 36 к., з яких на придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виникненням обов`язків найманого працівника в розмірі 40218 грн. та оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 4389 грн 36 к. на користь ПраТ «Страхова компанія «УНІКА Життя». Строк кредиту 40 місяців з 10.11.2019 року по 10.03.2023 року, процентна фіксована ставка 52,90% річних, а позичальник зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, щомісячним ануїтентним платежем у розмірі 2392 грн 47 к. до 10 числа кожного місяця. (а.с. 7-8) Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» виконало умови договору надавши відповідачу кредит в зазначеному розмірі та сплативши страховий платіж, що підтверджується графіком погашення кредиту та розрахунком заборгованості (а.с. 6, 9). Тому, виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках Кредитного договору, відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів Позичальнику та заборгованість за Кредитним договором, а тому, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Дана позиція викладена у постанові від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у постанові від 30.08.2019 року у справі №353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, 1. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 09.04.2020 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір № 114/2-31-F про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором № 014-RO-82-38690320 від 10.11.2019 року, укладеним між АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (а.с. 18-21). 23.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір відступлення прав вимоги № 23-06/21-F, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014-RO-82-38690320 від 10.11.2019 року, укладеним між АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт» (а.с. 22-27). Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі безвідзивно та без можливості зворотного викупу. У зв`язку з не виконанням взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач станом на 07 червня 2023 року має заборгованість перед позивачем за вказаним Договором у розмірі 47364 грн 25 к., яка складається: заборгованості за кредитним договором у розмірі 44338 грн 51 к., в тому числі: -заборгованість за кредитом 35730 грн 19 к., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 4196 грн 75 к.; -заборгованість за процентами у розмірі 8608 грн 12 к., в тому числі прострочена заборгованість за процентами 8608 грн 12 к.; -сума боргу із урахуванням 3% річних у розмірі 716 грн 56 к.; -сума боргу, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2309 грн 18 к., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5, 6). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору на його адресу було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань протягом 10 днів з дня отримання вказаної вимоги, вих. № 6117 від 24.12.2021 року (а.с. 16-17), однак остання залишилася без реагування. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач порушив умови договору, а тому з нього необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 44338 грн 51 к., яка складається з заборгованості за кредитом 35730 грн 19 к., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 4196 грн 75 к. та заборгованості за процентами у розмірі 8608 грн 12 к., в тому числі прострочена заборгованість за процентами 8608 грн 12 к. Щодо позовних вимог про стягнення суми боргу із урахуванням 3% річних у розмірі 716 грн 56 к.; суми боргу, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2309 грн 18 к., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч. 15 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення», у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29\~Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановляє установити з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин, який діяв згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України\~до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р.. Відповідно до ч. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (Указ затверджено Законом\~№ 2102-IX від 24.02.2022),\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до\~пункту 20\~частини першої статті 106 Конституції України,\~Закону України\~"Про правовий режим воєнного стану"\~ введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану продовжено з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до розрахунку 3% річних у розмірі 716 грн 56 к. нараховані за період з 25.06.2021 року до 23.02.2022 року у період дії на території України карантину, а інфляційні втрати за період липень 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 2309 грн 18 к. в період дії карантину в Україні та воєнного стану, а тому відповідно до зазначених вище норм відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з наданої квитанції № 630 від 12.06.2023 року (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2684 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2512 грн 54 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 44338 грн 51 к. х 2684 грн/47364 грн 25 к.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2515 грн 54 к., понесення яких документально підтверджено.

Outcome: partial