Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Адвокат Трофімов Р.В., від імені та в інтересах позивачів звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовом, в якому просить зняти арешт з об`єкта нерухомого майна - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладеного 21 травня 2007 року Сихівським ВДВС Львівського МУЮ, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5680, виданого 11 січня 2007 року Сихівським районним судом міста Львова та зареєстрованого Львівською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 01 червня 2007 року в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно з реєстраційними записами про обтяження 5054308, 5054250 та 5054352. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 26 лютого 2024 року справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 04 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу стирок для усунення недоліків. Ухвалою судді від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання призначене на 12:30 год 26 квітня 2024 року не з`явилися, скористалися правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2 ст.319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Співвласниками квартири були [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . 11.01.2007 року Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ЛКП «Під Зуброю» боргу в сумі 1314,33 грн. Вищевказаний судовий наказ був поданий на примусове виконання до Сихівського ВДВС Львівського МУЮ. 21.05.2007 року державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 404-6-4. Даною постановою, зокрема, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з довідки ЛКП «Під Зуброю» від 06.02.2024 року, станом на 01.01.2024 року заборгованість зі сплати комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] - відсутня. Незважаючи на погашення заборгованості, обтяження продовжує діяти, про що свідчить лист Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 4626 від 19.01.2024. При цьому, матеріали виконавчих проваджень, з виконання яких 21.05.2007 року були внесені записи про арешт майна боржника знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Виконавчі провадження по яких накладався арешт закінчені, про що свідчать витяги ВП - спецрозділ з автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа № 2-5680. Отже, фактично арешт не знято та існує обтяження майна. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, позивачі як спадкоємці мають право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи відсутність підстав для арешту квартири, знищення виконавчого провадження, з метою реалізації права позивачів щодо набуття права власності на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та зняття арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивачів неможливо. З огляду на те, що в даній справі наявність обтяження без будь-яких правових підстав унеможливлює реалізацію у повній мірі своїх прав як співвласників нерухомого майна, як наслідок неможливості позивачів захистити своє право у позасудовому порядку шляхом оформлення спадкових прав, суд задовольняє вимоги позивачів і звільняє спадкове майно з-під арешту, оскільки наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно є невиправданим втручанням у право на мирне володіння своїм майном (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20). Викладені у цій постанові мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі №21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Outcome: approved