Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивачем, 11.07.2023 року, до суду подано відповідний позов. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] , [INFO] , щодо їх сина, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що вони із відповідачкою є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає із ним. З червня 2018 року відповідачка стала проживати окремо та перестала виконувати свої батьківські обов`язки. Вона вступила в шлюб в 2021 році, змінила прізвище. Відповідачка не займається вихованням сина, коштів на його утримання не надає, продукти харчування, одяг для дитини не купує, не цікавиться успіхами у навчанні в школі, станом здоров`я сина, не зустрічається з ним, навіть не телефонує. Вихованням, матеріальним забезпеченням, доглядом за Глібом займається лише він. Відповідачка має заборгованість по аліментам, повністю ухиляється від виконання обов`язків по утриманню сина, ігнорує виклики та вимоги державного виконавця. Окрім того, під час короно вірусної епідемії, під час початку війни, навіть не телефонувала сину та не цікавилась як він себе почуває та чи потребує допомоги. Вважав, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі в його утримання, матеріальному забезпеченні, вихованні, не піклується про стан здоров`я, фізичний та духовних розвиток сина, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити, суду пояснив, що [PERSON] їх син з відповідачкою, з червня 2018 року вони не проживають спільно, відповідачка пішла та два сини залишились із ним. [PERSON] є неповнолітнім, потребував участі матері в своєму житті, але відповідачка навіть не телефонує сину з метою дізнатись про його проблеми, питання, які у нього виникають, не цікавиться станом здоров`я, успіхами сина, фактично відсутня в його житті. Були випадки, коли [PERSON] виступав на змаганнях, але відповідачка навіть не прийшла до нього, ніяк не заохочувала захоплення сина, не надала згоди на виїзд дитини на змагання за межі країни. Вважав, що понад 5 років відповідачка взагалі жодним чином не цікавиться сином, наразі створила іншу родину, має в шлюбі дитину. Рішення звернутись до суду виникло саме за наполяганням сина, він просив звернутись до суду, він його позицію підтримав. Представником Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримано відповідне рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена за місцем реєстрації, шляхом надіслання судової повістки. Судові повістки повертаються поштовим відділенням із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду, надсиланням смс-повідомлення. Враховуючи думку позивача, що суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки, заочно, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки заочно, яка належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала. Суд, вислухавши доводи позивача, свідка [PERSON] , вислухавши думку [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У відповідності зі ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. Дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Сторони у справі мають двох дітей, сина [PERSON] , [INFO] , якій є повнолітнім, та сина [PERSON] , [INFO] , якій є неповнолітнім, що підтверджується копією паспорту позивача, копією свідоцтва про народження Гліба. За даними КНП «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради від 03.07.2023 року №341/0/545-23, віж 05.09.2022 року №356/0/545-22, дитина [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря-педіатра, з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, з 01.01.2021 року згідно до інформації наданої лікарем-педіатром, на амбулаторний прийом під час медичних профілактичних оглядів або у разі хвороби хлопчик з`являється у супроводі батька, [PERSON] , який здійснює догляд та опікується станом здоров`я сина. Звернень [PERSON] стосовно стану здоров`я [PERSON] у КНП «Міська дитяча поліклініка №16» ХМР не зареєстровано. Долучено копію декларації із лікарем [PERSON] , законним представником зазначений батько [PERSON] . За даними Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №113 Харківської міської ради Харківської області від 28.06.2023 року №01-26/192, адміністрацією повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 9-А класі, за період навчання адміністрація закладу освіти, класний керівник щодо організації освітнього процесу, рівня навчальних досягнень, організаційних питань спілкувались з батьком [PERSON] . Батьківські збори відвідував батько [PERSON] .. За період навчання мати учня, [PERSON] , як зазначено у свідоцтві про народження [PERSON] , на зв`язок з адміністрацією закладу освіти, класним керівником не виходила, письмові звернення щодо навчальних досягнень [PERSON] або за допомогою засобів телефонного зв`язку не надходили. За характеристикою навчального закладу [PERSON] зарекомендував себе задовільно, спокійний, врівноважений, самостійний, організований. Має свою власну думку і може її легко висловити, із однокласниками підтримує дружні стосунки. Сприйняття навчальної інформації учню дається нелегко, він має не зосереджену увагу, неактивне мислення та не досить розвинену уяву. Не має стійкого інтересу до вивчення предметів. Домашнє завдання старається готувати. Предмети, які найбільше подобаються фізична культура та трудове навчання. Мріє в майбутньому стати військовослужбовцем, приділяє багато своєму фізичному розвитку. Має нестійкий настрій, як і інші підлітки молодшого віку, проте в спілкуванні та поведінці переважають позитивні емоції. Батько учня приділяє увагу навчанню та вихованню сина, підтримує зв`язок із класним керівником. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.10.2018 року в квартирі за адресою [ADDRESS] , проживає позивач [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] .. Діти проживають із батьком, батьки дітей розлучені з 2012 року, де проживає мати батькові не відомо. Діти мають нормальні умови для проживання та розвитку. Відповідачка у справі 06.11.2021 року вступила у шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією актового запису про шлюб. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові станом на 01.06.2023 року відповідачка має заборгованість по аліментним платежам на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в сумі 70181,10 грн. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2023 року задоволено подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та оголошено у розшук боржника [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із невиконанням рішення суду про стягнення аліментів. За даними психологічної діагностики [PERSON] , проведеного психологом [PERSON] , психологічного центру «Тривиум» в 2018 році, дитина [PERSON] мала підвищений рівень тривожності від зустрічі з мамою, має відповідні особливості людини, що часто переживає сильну тривогу відносно малих приводів. Крайнє негативно ставиться до матері, не бажає її бачити, має побоювання, що мати його забере та увезе. Ставлення до брата та батька, до інших родичів позитивне. Судом оглянуто фотознімки надані позивачем, на яких міститься зображення його, сина [PERSON] , та сина [PERSON] , які зроблені після початку повномасштабного вторгнення. І позивач, і старший син [PERSON] у військовій формі, молодший син [PERSON] приймає участь у волонтерській діяльності, допомагає батькові. Відповідачки на знімках немає. Позивачем також надано копію посвідчення УБД , копію витягу з Наказу командира в/ч[NUMBER] щодо виключення його із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Відповідно до наданої копії рішення ВК ХМР від 04.12.2023 року №618 надано [PERSON] , статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. В судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] , матір`ю позивача. Суду пояснила, що відповідачка це її колишня невістка, стосунки у них були нормальні, але вже багато років вона невістку не бачила, всіма питаннями утримання та виховання займається позивач, вона в цьому допомагає. Зазначала, що [PERSON] не бажає бачити маму, оскільки вона не проявляє до нього інтересу, знає від [PERSON] та позивача, що відповідачка не телефонує, не цікавиться дитиною. [PERSON] знає через соціальні мережі, що у мами народилась ще одна дитина, спочатку ображався на неї, що вона не звертає на нього уваги, наразі навіть припинив нею цікавитись. Була свідком того, що [PERSON] виступав в ХАТОБе, в залі була мати присутня, але дитина відмовилась з нею поспілкуватись. Також, була свідком того, що позивач запрошував відповідачку на змагання Гліба, але вона навіть не прийшла. Підтверджувала, що в 2019 році, коли [PERSON] ще займався спортом, позивач звертався до відповідачки з проханням надати дозвіл на виїзд дитини на змагання, але вона відмовила. Не відвідувала хлопця в лікарні, коли той отримав травму. Після того, як відповідачка пішла [PERSON] дуже сильно хвилювався, важко переносив стосунки між батьками, вони були вимушені звертатись до психолога. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до наданого суду висновку Департаменту служб у справах дітей від 24.11.2023 року за №416, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком Департаменту оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, [PERSON] запрошувалась на засідання Департаменту неодноразово, але не з`явилась, пояснень, чи документів не надала, з приводу встановлення їй порядку спілкування з сином до Департаменту не зверталась, доказів щодо виконання нею обов`язків по відношенню до сина не надала, було витребувано та досліджено дані з мед закладу, закладу освіти, було проведено співбесіду із неповнолітнім, який підтримав необхідність позбавлення батьківських прав його матері та зазначав, що має негативні спогади про неї, після того, як вона пішла, зв`язку із ним не підтримувала, із святами, днями народження не вітала. Тому, суд вважає, що органом опіки та піклування було вжито всі заходи для дослідження даного питання та прийнято рішення в інтересах неповнолітнього. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 6 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 (провадження № 61-7357св21), постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Суд враховує, що між сторонами дійсно в 2017-2018 роках мали місце суперечки з приводу поділу майна, внаслідок чого діти сторін були безпосередніми учасниками непорозумінь між батьками, запрошувались до участі у якості свідків у справі, та дійсно, в 2018 році позивач із дітьми залишився проживати в квартирі, яка була предметом спору та в якій зареєстрована відповідачка, в свою чергу, відповідачка залишила квартиру та почала проживати окремо. Та при цьому, суд виходить виключно із інтересів неповнолітнього Гліба. Також, суд враховує, що наявність заборгованості щодо сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення матері дитини батьківських прав. Факт стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її утримання, оскільки таке стягнення є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання матері до надання їй належного утримання. Але, суд враховує, що аліментні платежі не сплачуються, відповідачка перебуває у розшуку, причин з яких вона не надає матеріальну допомогу чи не має можливості її надавати, державному виконавцю не було повідомлено, внаслідок чого матеріальне забезпечення дитини повністю покладається на позивача. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона може надавати не правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. В судовому засіданні було вислухано думку дитини [PERSON] , який суду пояснив, що відповідачка його мати, вона в 2018 році пішла, залишила його з батьком, не заперечував проти того, що це була його думка залишитись із батьком. Він хвилювався, що мама може його забрати без згоди, тому уникав її. Зазначав, що він був спочатку ображений на неї, але потім коли він її запрошував вона не приходила на його змагання, виступи, не намагалась із ним зустрітись, не дала дозвіл на виїзд на змагання. Спорт він покинув. Мама не приходила до лікарні, коли він отримав травму. Коли почалась війна його старший брат та батько стали військовими, але мама навіть не подзвонила йому, не спитала як його справи, де він, хоча номер телефону він не змінював. Бачив в соціальних мережах, що мама вийшла заміж, у неї народилась інша дитина. Мама протягом тривалого часу не телефонує, не пише в соцмережах, не вітає з днем народження, з святами. Можливо, якась образа ще є, але він вже спокійно до цього ставиться, має намір стати військовим, у нього є приклад батька та брата, позбавити маму батьківських прав це було його рішення, він просив батька це зробити, розуміє наслідки. Суд оцінює висловлену думку, з урахуванням даних характеристики навчального закладу, що Гліб має свою власну думку і може її легко висловити, та вважає за необхідне прийняти її до уваги в сукупності з іншими дослідженими доказами, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що враховуючи пасивну поведінку матері дитини, відсутність будь-якої участі в житті дитини протягом більше 5 років, вимоги позову підлягають задоволенню, таке рішення буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав в сумі 1073,60 гривень, оскільки позивач, як особа з інвалідністю 2 групи від сплати судового збору звільнений.

Outcome: approved