Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті з 01.07.2014 року по 01.12.2023 року послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, що надавалися за адресою: [ADDRESS] в розмірі 34986, 94 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2684, 00 грн. В обґрунтування\~вимог вказано,\~що позивачем\~надаються послуги\~з централізованого\~опалення за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Власником квартири є мати відповідача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Зважаючи на\~те,\~що відповідач\~є рідною\~донькою [PERSON] ,\~що підтверджується\~довідкою про\~склад сім`ї,\~постійно проживає\~та зареєстрована\~у квартирі за адресою: [ADDRESS] , позивач вважає, що саме відповідач на підставі ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично успадкувала таку квартиру, яка належала її матері, прийнявши спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном та несе обов`язок щодо утримання такого майна. Порушення відповідачем свого обов`язку з реєстрації спадкового права на квартиру не звільняє її від відповідальності за оплату послуг централізованого опалення, постачання теплової енергії, які вона фактично отримує. Внаслідок порушення відповідачем свого обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг за період з 01.07.2014 по 01.12.2023 виникла заборгованість в розмірі 34986, 94 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 17). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, проте останні повернулися до суду неврученими під час доставки з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №357781088 від 11.12.2023 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 3). У позовній заяві зазначено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Разом з цим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджували б такий факт. Згідно довідки позивача [PERSON] знята з реєстрації 15.11.2005 (а.с. 4). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 16). 11.09.2010 між [PERSON] та КП \~«Житомиртеплокомуненерго» Житомирської\~міської ради\~укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 6-7). Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 34986, 94 грн за період з 01.07.2014 по 01.12.2023 (а.с. 8). Відповідно до ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Відповідно до положення п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ч. 2 ст. 1223 ЦК України вбачається, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ч. 2 ст. 1219 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. За правилами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Виходячи з аналізу ст.ст. 608, 1219 ЦК України характер спірних зобов`язальних правовідносин, які виникли між сторонами, допускає правонаступництво. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року в справі № 401/710/15-ц зроблений висновок, що прийнявши спадщину відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Отже, незалежно від того чи отримав він свідоцтво про право на спадщину та/чи здійснив реєстрацію прав власника на успадковане нерухоме майно, він має нести тягар утримання майна, що йому належить. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів ні про факт смерті [PERSON] , якій на праві власності належить квартира [ADDRESS] , ні доказів, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та відповідачем, ні факту прийняття відповідачем спадщини після [PERSON] , як і не заявлялося позивачем відповідного клопотання про витребування таких доказів. Таким чином, судом не встановлено, що [PERSON] , є спадкоємцем першої черги, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, не встановлено судом наявність інших спадкоємців, як і не встановлено, що відповідач у встановленому ст. 1270 ЦК України порядку відмовилася від прийняття спадщини. За таких обставин посилання позивача на ту обставину, що відповідач є спадкоємцем не знайшло свого підтвердження та не може бути прийнято судом до уваги. Разом з тим, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , оскільки зареєстрована за вказаною адресою та уклала з позивачем договір на отримання послуг з централізованого\~опалення за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] забезпечується послугами централізованого опалення, котрі надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, однак відповідачка порушує свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , заборгованість в сумі 34986, 94 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved