Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить відшкодувати матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, в розмірі 36544 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. витрат на експертне дослідження вартості матеріального збитку, 12000 грн. витрат на правничу допомогу та 1211 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 04 січня 2024 року відбулось залиття квартири позивача та квартири [ADDRESS] поверхом нижче, внаслідок пориву підводки до опалювального приладу металопластикової труби у квартирі [ADDRESS] (поверхом вище), власником якої є відповідач. Згідно із висновком експерта № 05-24 від 23.02.2024 вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 36544 грн. Проте, відповідач у добровільному порядку відмовилась відшкодувати шкоду, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вартість матеріального збитку є завищеною, проте повідомила, що відповідач не буде заявляти клопотання про проведення у справі судової експертизи та не надаватиме доказів на спростуванні розміру завданої позивачу шкоди, який визначений висновком судового експерта [PERSON] . Крім того, представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що відповідальним за заподіяння шкоди може бути КП «Деснянське» ЧМР, адже вони обслуговують будинок і мають перевіряти системи теплопостачання, в тому числі в квартирі відповідача. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13, 14). Як пояснив у судовому засіданні позивач, 04 січня 2024 року відбулось залиття кухні у його квартирі та квартирі [ADDRESS] поверхом нижче, внаслідок пориву підводки до опалювального приладу металопластикової труби у квартирі [ADDRESS] (поверхом вище). Згідно інформації з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно № 368414081 від 04.03.2024, власником квартири [ADDRESS] є відповідач (а.с. 73-74). Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №?76, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт. Згідно з Актом від 04 січня 2024 року, складеного комісією КП «Деснянське» ЧМР, встановлено, що 04 січня 2024 року з квартири [ADDRESS] трапилось залиття кухні у квартирі [ADDRESS] . Причиною залиття є порив підводки до опалювального приладу металопластикової труби (а.с. 11). Також, відповідно до Акту від 04 січня 2024 року, було встановлено, що 04 січня 2024 року з квартири [ADDRESS] сталося і залиття кухні у квартирі [ADDRESS] (а.с. 12). Позивач у судовому засіданні також зазначив, що намагався отримати відшкодування завданої шкоди у добровільному порядку, але відповідач відмовилася. Позивач зазначив, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає, оскільки здає її в оренду подобово. Також позивач зазначив, що відповідач мала змогу розрахуватися з ним, оскільки у неї та її чоловіка у власності вісім квартир, які вони здають в оренду. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що внаслідок прориву труби у квартирі відповідача, було затоплення і в її квартирі, яка знаходиться поверхом нижче, під квартирою позивача. Свідок одразу після виявлення наслідків затоплення піднялася у квартиру [ADDRESS] , двері відчинив квартирант і пустив її до квартири. Саме свідок викликала аварійну службу. Свідок бачила наслідки залиття квартири позивача, було дуже багато пошкоджень. Також свідок повідомила, що відповідач відшкодувала їй шкоду, спричинену залиттям її квартири, у добровільному порядку. Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди. Відповідно до частини четвертої статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями (частина перша статті 10 Житлового кодексу України). Відповідно до частини першої статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Згідно із статтею 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Тобто, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Згідно із\~статтею 1192\~Цивільного кодексу\~України якщо\~інше не\~встановлено законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Подібного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц, зазначивши, що факт залиття квартири з вини певних осіб, підтверджений актом залиття, який був затверджений начальником ЖЕКу, є підставою для відшкодування відновлювального ремонту квартири, послуг експерта і моральної шкоди. Відповідно до висновку експерта № 05-24 від 23 лютого 2024 року, вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після залиття, яке сталося 04 січня 2024 року, станом на момент проведення експертизи, складає 36544 грн. (а.с. 15-68). За проведення вказаного експертного дослідження позивачем було сплачено 10000 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 69). Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення судової експертизи в установлений законом строк не заявила, а також не надала доказів, які б спростовували розмір спричиненої майнової шкоди. Згідно зі статтею 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вимоги закону, диспозитивність цивільного судочинства, обставини справи та зібрані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 36544 грн. та збитків, які позивач вимушений був понести для відновлення свого порушеного права, зокрема, витрати за проведення експертного\~дослідження в сумі 10000 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved