Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Покровської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Покровської міської ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2020 р. [PERSON] засуджено та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Рішеннями виконкому Покровської міської ради від 20.03.2020 р. та від 15.12.2020 р. [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та йому призначено опікуна [PERSON] . На теперішній час дитина разом з опікуном мешкають за адресою: [ADDRESS] , тимчасово , внаслідок проведення бойових дій виїхали в м. Тернопіль. Відповідачка звільнилась з місць позбавлення волі 02.06.2023 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання за час перебування малолітнього [PERSON] під опікою [PERSON] , мати малолітнього [PERSON] будь-якого виду допомоги не надавала, в телефонному режимі з дитинною не спілкувалась. Оскільки позивачем не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачем про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, є всі підстави вважати, що відповідачка втратила інтерес до дитини, не займається її вихованням, матеріально не утримує, тому просять позбавити її батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] ; стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі частини від усіх видів доходу до досягнення ним повноліття. В подальшому позивачем уточнені позовні вимоги, а саме просили стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] . ( а.с. 77). Представник позивача органу опіки та піклування Покровської міської ради Діма О.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій визнала позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав у повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність ( а. с. 69). Представник третьої особи служби у справах дітей покровської міської ради Нікітіна О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, з наданого листа вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити ( а.с. 75, 77). Суд розглянув справу за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданого клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] батько записаний зі слів матері, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК. ( а.с. 8-9). Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 13.01.2020 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України та ї' призначено покарання строком на 3 роки позбавлення волі. ( а .с. 12-15). Згідно довідки про звільнення позивачка [PERSON] 01.05.2023 р. була звільнена з місць позбавлення волі ( а.с. 17). Згідно рішення виконкому Покровської міської ради від 15.12.2020 р. за № 487 призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Вважати, що малолітній [PERSON] користується всіма пільгами для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ( а.с. 21). Згідно акту обстеження умов проживання від 16.02.2022 р. неповнолітній [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за вищевказаною адресою створені усі необхідні умови для проживання ( а.с. 25). Згідно висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради за № 01/26-1756 від 18.12.2023 р. громадянка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина , тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 28-29). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід матина увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню неповнолітнього сина [PERSON] , враховуючи її заяву про визнання позовних вимог в частині позбавлення її батьківських прав і стягнення аліментів, а також висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина , суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав доведені та підлягають задоволенню. Суд при цьому акцентує увагу на байдуже ставлення відповідача по справі по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, про що свідчать її заява, подана на адресу Красноармійського міськрайонного суду, зокрема про її згоду на позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позву. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В даному випадку судом у повному обсязі були з`ясовані і досліджені всі матеріали справи з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 167 СК України дитина якщо дитина не може бути передана бабі, дідові або іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органові опіки та піклування. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, над неповнолітньому [PERSON] призначено опікуна [PERSON] , яка підтримала позовні вимоги, що вбачається з її заяви, суд вважає, що позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дитини обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved