Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне. Відповідачка [PERSON] доводиться йому невісткою. 27.02.2018 року його син [PERSON] уклав шлюб зі [PERSON] , який був зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 77. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . [INFO] у сина з невісткою народилась донька [PERSON] . Родина сина проживала з ним та його дружиною за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2020 року невістка поїхала на навчання до м.Дніпра і до своєї родини більше не повернулась. Шлюбні сосунки між сином та невісткою були припинені. Після припинення шлюбних стосунків їх малолітня донька [PERSON] залишилась проживати з сином. 29.04.2022 року його син [PERSON] вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України і йому було призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Після затримання і засудження сина він опікується онукою. З народження його онука постійно проживає з ним та його дружиною [PERSON] . Вони разом з дружиною піклуються про її фізичний і духовний розвиток, забезпечують необхідне харчування, навчання, медичний догляд, лікування, готують дитину до школи. Наказом Служби у справах дітей Нікопольської міської ради № 66 від 27.05.2022 року онука тимчасово влаштована до його родини і він несе персональну відповідальність за її життя та здоров`я. Вважає, що й надалі зможе виконувати обов`язки опікуна своєї онуки. Вони проживають в житловому будинку [ADDRESS] . 26/48 частин зазначеного житлового будинку належать його дружині [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.04.2021 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дрябловим О.В. Вони забезпечили своїй онуці комфортні умови для проживання та розвитку. Він є інвалідом ІІІ групи і отримує пенсію в розмірі 6 962,40 грн. Його дружина займається домашнім господарством. Вони мають присадибну земельну ділянку, площею 0,24 га, та підсобне господарство. Протягом одного року та восьми місяців відповідачка не проживає зі своєю дитиною, не відвідує її, не цікавиться її станом здоров`я. Відповідачка не приймає участі у матеріальному забезпечені своєї доньки. Йому відомо, що відповідачка перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком та народила сина, хоча, офіційно шлюб між нею та його сином не розірваний. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин звернувся до суду і просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженку м.Нікополя Дніпропетровської області, відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Нікополь Дніпропетровської області. Призначити його опікуном малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Нікополь Дніпропетровської області. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць. В судове засідання сторони не прибули. Надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. В судовому засіданні, яке відбулось 06.05.2024 року, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 06.05.2024 року позовні вимоги також підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснивши, що мати онуки її довірителя з 2020 року не цікавиться життям своєї доньки, проживає окремо від неї. Батько дівчинки знаходиться в місцях позбавлення волі. Відповідачка після того, як кинула свою доньку, фактично створила нову сім`ю, народила сина від іншого чоловіка. Але, у зв`язку з тим, що шлюб між відповідачкою та батьком малолітньої [PERSON] не був розірваний, друга дитина також була записана на сина позивача. Напочатку війни відповідачка виїхала до Польщі, залишивши доньку на своїх свекрів. Але в Польщі відповідачка продовжувала вести асоціальний спосіб життя, пила. І в зв`язку з цим правоохоронні органи Польщі вилучили дитину, помістили її в приют і зв`язались з сім`єю позивача для вирішення питання про передачу хлопчика в їх сім`ю, так як батьком хлопчика записаний син позивача. Однак, пізніше віддали дитину матері. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула. 25.05.2023 року надала до суду відзив на позовну заяву, в якому послалась на те, що погодилась на проживання своєї доньки у батьків чоловіка в зв`язку з пандемією та другою вагітністю. В квітні 2021 року вона мала нагоду 3 дні провести зі своєю донькою, повізши її до своєї мами, після чого знову повернула дитину свекрам. Після народження другої дитини, вона знайшла житло в Київській області, але настала війна і вона змушена була, переживаючи за життя немовляти, виїхати до Польщі, де й перебуває зараз. Але після закінчення війни має намір повернутись в Україну і проживати з донькою. На даний час вона вже не має жодних шлюбних відносин і не вважає, що нехтує своїми батьківськими обов`язками стосовно доньки. Тому просить в позовних вимогах відмовити. Представник Служби у справах дітей [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 06.05.2024 року, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що неповнолітня [PERSON] перебуває в них на обліку, оскільки її батько засуджений до позбавлення волі, а мати кинула дитину на діда та бабу. Оскільки позивач неодноразово приходив до них з питанням юридичного оформлення статусу дитини, вони видали наказ про влаштування дитини в сім`ю позивача, щоб дівчинку можна було лікувати, утримувати, забезпечувати всім необхідним та в законний спосіб захищати її права. Телефоном неодноразово спілкувались з відповідачкою стосовно дитини, вона була проти позбавлення її батьківських прав, але до цих пір не зробила жодних дій для возз`єднання з дитиною. Крім того, вона взагалі не приймає участі в утриманні чи вихованні дитини. Їм стало відомо від офіційних міжнародних органів, що в Польщі у відповідачки за її неналежну поведінку було вилучено другу дитину і поміщено в приют. Польська влада, навіть, зверталась до позивача з пропозицією передати хлопчика в їх сім`ю, оскільки батьком дитини в свідоцтві про народження вказаний син позивача, і позивач був згодний. Однак, через деякий час дитину вже таки повернули матері. Вислухавши сторони по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України».ю національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно із ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 СК України,здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу Українипередбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] доводиться невісткою позивачу [PERSON] . 27.02.2018 року син позивача [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою по справі [PERSON] , який був зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 77 (а.с.9). Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . [INFO] у подружжя [PERSON] народилась донька [PERSON] (а.с.10). Родина сина позивача проживала з позивачем та його дружиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту квартального комітету, за підписами голови квартального комітету та сусідів, з серпня 2020 року по теперішній час відповідачка по справі [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] не проживає (а.с.18). Згідно довідки, виданої сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Нікопольський центр первинної медико - санітарної допомоги» Нікопольськгої міської ради [PERSON] , з приводу щеплень, медогляду, при захворюваннях [PERSON] до медичного закладу звертаються позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.19). Відповідно довідки від 08.07.2022 року квартального комітету № 32, в будинку по [ADDRESS] проживають [PERSON] (домовласник), її чоловік [PERSON] та з дня народження ( [INFO] ) - [PERSON] (а.с.20). Як вбачається з довідки Комунального закладу дошкільної освіти № 8 «Промінь» Нікопольської міської ради, [PERSON] відвідувала їх заклад з 03.08.2021 року по 22.06.2022 року. Мати дитини [PERSON] не приймала участі у вихованні та навчанні доньки. За весь час перебування доньки в дошкільному закладі ніхто зщ працівників не бачив матір дитини (а.с.22). Позивач разом з дружиною піклуються про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , забезпечують необхідне харчування, навчання, медичний догляд, лікування, готують дитину до школи. Наказом Служби у справах дітей Нікопольської міської ради № 66 від 27.05.2022 року [PERSON] тимчасово влаштована до родини [PERSON] і він несе персональну відповідальність за її життя та здоров`я (а.с.23). Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.04.2022 року батько малолітньої [PERSON] засуджений до позбавлення волі (а.с.86-90). Згідно із ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона - бабуся [PERSON] і дружина позивача по справі. Поки онуці [PERSON] не виповнилось 2-х років, відповідачка з їх сином жили разом з ними. Потім невісці заманулось поїхати в м.Дніпро вчитись на баристу. Вони не стали її відмовляти, бо вона була молодою, говорила, що дуже хоче вчитись. Син з онукою залишились в м.Нікополі. Через деякий час син забрав із собою доньку і теж поїхав до дружини в [PERSON] . Влаштувався там охоронцем у приватну фірму. А через деякий час привіз доньку до них і знову повернувся в Дніпро. Однак, по закінченні вахти приїхав додому назовсім. В 2014 році вона з сином поїхали на заробітки в Чехію. Світланка залишилась з дідусем - позивачем по справі. Знає, що відповідачка брала доньку на 3 дні погуляти і повернула її з педікульозом і хвору. Просто завела дитину в калитку їх двору і пішла. Після цього не з`являлась зовсім. За 3 місяці роботи в Чехії в 2021 році вона заробила гроші чоловіку на лікування і повернулась. Весь цей час онука проживає разом з ними. В березні 2023 року їм подзвонили з Польщі і куратор повідомила, що у невістки вилучили другу дитину за п`янку, спитавши, чи не хочуть вони забрати дитину, бо батьком записаний їх син. Вони були не проти, але більше їм з Польщі не передзвонювали. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він сусід позивача з 2004 року. Добре знає їх родину. Світланка - донька сина [PERSON] і їх невістки [PERSON] . Настю він не бачить з 2021 року. А маленька Світланка живе в сім`ї позивача. Де мати дівчинки, не знає, чув, що в Польщі. За своєю адресою проживає постійно, як і родина позивача за своєю. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення відповідачки [PERSON] від виховання доньки [PERSON] . Викладена вище інформація підтверджує факти систематичного невиконання батьківських обов`язків відповідачки по відношенню до неповнолітньої доньки. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 207 від 26.04.2023 року (а.с.105-107), орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку України [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Згідно Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 206 від 26.04.2023 року (а.с.108-109), [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] . За таких обставин, враховуючи той факт, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не турбується про її здоров`я, соціальне забезпечення, виховання, розвиток та утримання; виходячи з інтересів дитини, яка в силу свого віку не має можливості самостійно захистити свої права; враховуючи думку виконавчого комітету Нікопольської міської ради, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, за винятком позовної вимоги про призначення позивача опікуном, оскільки рішенням виконавчого комітету він опікуном над малолітньою онукою вже визнаний. На підставі викладеного,

Outcome: approved