Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 29.12.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачам надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання в квартиру [ADDRESS] , за період з 01.10.2020 по 01.10.2023 існує заборгованість в розмірі 28925,86 грн. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги за період з 01.10.2020 по 01.10.2023 з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 29816,27 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.01.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] 18.03.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідачі послугами, які надає позивач, не користуються, а позивач не довів як надання послуг так і отримання їх відповідачами. Вказували, що з 2004 року зареєстровані та фактично проживають за іншою адресою. В задоволенні позовних вимог просили відмовити повністю. Представник позивача звернувся о суду з заявою про розгляд справи без участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.10.2020 по 01.10.2023, що є межами позовних вимог, надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 28925,86 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , частки є рівними та складають кожного по 1/2. Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. За нормами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Тому суд приходить до висновку, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем, та мають обов`язок зі сплати заборгованості. Твердження відповідачів про те, що за вказаною адресою фактично не проживають, мають інше зареєстроване місце проживання в м. Полтаві не спростовує обґрунтованість позовних вимог. Відповідачі, будучи власниками квартири, є споживачами послуг позивача в розумінні норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», мають обов`язок з утримання такого майна. При вирішенні позовних вимог судом враховуються норми ч. 5 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, [PERSON] , 1953 року народження, яка була попереднім власником квартири [ADDRESS] , померла [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлої, у встановленому законом порядку прийняли спадщину та відповідно 18.01.2022 отримали свідоцтва про право на спадщину. Саме з 16.04.2021 відповідачам належить спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до відповідачів про стягнення заборгованості є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Заборгованість підлягає стягненню з відповідачів відповідно до частки кожного в праві власності на квартиру, в розмірі по 14462,93 грн (28925,86 грн / 2 = 14462,93). При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Оскільки відповідачі покладені на них як споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що з відповідачів в рівних частках з кожного підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2020 по 01.10.2023 в сумі 28925 грн 86 коп., індекс інфляції в сумі 651,98 грн, 3 % річних в сумі 238,43 грн, всього 29816 грн 27 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові в розмірі 2684 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів.

Outcome: approved