Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, 02.07.2023 р. між [PERSON] та [PERSON] \~ укладено договір позики, відповідно до якого Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти у розмірі 200 000 грн. 00 коп., а Відповідач зобов`язався повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів протягом 30 (тридцяти) днів з дати укладення договору, тобто до 01.08.2023 р. (включно). Відповідач Договір підписав, чим засвідчив те, що ним 02.07.2023 р. отримано від Позивача 200 000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.2. Договору Відповідач зобов`язався повернути позику протягом 30 днів з дня укладення Договору, тобто до 01.08.2023 включно. Однак станом на 20.12.2023 р. Відповідач кошти Позивачу не повернула, чим порушила умови Договору. Крім цього, боргове зобов`язання Відповідача перед Позивачем підтверджується також власноручно написаною Відповідачем розпискою, в якій остання вказує, що ним за договором позики були отримані готівкою грошові кошти в сумі 200 000 грн. 00 коп. і що вказану грошову суму Відповідач зобов`язана повернути Позивачу в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати укладення договору. Однак, в порушення договірних умов, Відповідач наразі не виконала свого зобов`язання по поверненню суми позики. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 200 000 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Розгляд справи просила проводити без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 02.07.2023 р. між [PERSON] \~ та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти у розмірі 200 000 грн. 00 коп., а Відповідач зобов`язався повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів (а.с.8). Відповідно до п. 2.1. Договору позика надається Позикодавцем Позичальнику у день підписання даного договору обома Сторонами. Згідно з п. 2.2 Договору позика повертається Позичальником Позикодавцю протягом 30 (тридцяти) днів з дати укладення договору. Як вбачається з п. 2.3. Договору позика вважається повернутою Позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок, вказаний у Договорі. Відповідно до п. 3.1. Договору, проценти від суми позики за цим Договором Позичальником\~ не сплачуються і Договір є безвідсотковим. Згідно з п. 5.1. Позичальник зобов`язується повернути позику на умовах та у строки, визначені п. 2.2, 2.3. Договору. Пунктом 6.3. Договору встановлено, що підписання Договору Позичальником засвідчує отримання ним від Позикодавцю всієї суми позики у день підписання Договору. Згідно зі статтею 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, розписка як документ, або договір, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підтвердження укладення договору позики\~ [PERSON] надала розписку, якою підтвердила, що отримала у борг у [PERSON] гроші в сумі\~ 200 000 грн. (а.с.27). Факт отримання грошових коштів при розгляді справи не оспорювався. Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано докази, що підтверджують укладення договору позики, отримання грошових коштів відповідачем, погодження сторонами всіх істотних умов договору позики. Отже відповідач належним чином не виконав взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем за довогором позики в розмірі 200 000 грн. підтверджена належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь\~які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів\~ст. 80 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведені обставини, на які він посилається, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 600,00 грн. витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 1046, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 137, 141 ЦПК України,

Outcome: approved