Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 62033,50 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі\~2 147,20 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своєчасно не оплачував надані йому за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.10.2017 по 31.10.2023 у нього утворилась заборгованість на суму 62 033,50 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 01.12.2023 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 18.12.2023 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не укладав з позивачем договору (а.с. 24-27). 23.01.2024 від представника Концерну «Міські теплові мережі» Фарзаєвої К.А. надійшли письмові пояснення, згідно яких представник заперечувала стосовно застосування строків позовної давності, оскільки відповідач у період з травня 2017 року по лютий 2020 року здійснював оплату за надані йому послуги, у зв`язку з чим строк позовної давності було перервано. Крім того, з 12.03.2020 по 30.06.2023 в Україні безперервно було запроваджено карантин та зупинено строки позовної давності. Просила позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 46-50). 20.02.2024 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначив, що часткова сплата відповідачем комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності (а.с.56-63). Представник позивача належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась, разом з тим у позовній заяві так і в заяві від 27.02.2024 просила суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення був повідомлені належним чином, заперечували проти задоволення позовних вимог, разом з тим просили суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ»,\~предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну\~та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі», відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну. Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну. Основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. 02.10.2021 на виконання вимог\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір №10692001 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] є укладеним між позивачем та відповідачем. Відповідно п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки та умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п. 33 Договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десть днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Згідно п. 34. Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за рахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п. 38 Договору споживач не звільняєтеся від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. [PERSON] , [INFO] , з 29.10.1980 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, яка надана Управлінням державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листі № 04-07/8451 від 29.11.2023 (а.с.19-20). Отже, судом встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми позову, встановлено, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою:\~ [ADDRESS] , за період з 01.01.2017 по 31.10.2023\~складає 67105,29 грн.\~За вказаний період з боку відповідача була здійснена часткова сплата заборгованості в сумі 3082,82 грн., а також 1988,97 грн. в якості субсидії, остаточна сума заборгованості за вказаний період становить 62 033,50 грн. Претензій від відповідача щодо якості наданих послуг за вказаний період до позивача не надходило. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За змістом\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За нормами ст. ст.\~64,\~67,\~68 ЖК України\~наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води; наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язанням, пов`язаним з найманням житла. За правилами ст. ст.\~19,\~25 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Частиною 1\~ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 2\~ст. 642 ЦК України\~якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року\~передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.п. 11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630\~(далі - Правила № 630), чинних на момент виникнення спірних правовідносин, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Згідно п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п.п. 20, 21 Правил № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Згідно п. 30 Правил № 630 споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Споживач згідно ч.ч. 1, 3, 4\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, який введено в дію з 01.05.2019, здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього\~Закону. За змістом\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Оскільки відповідач не виконував свого обов`язку зі своєчасної сплати за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, не спростував розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, а також не заперечував факту здійснення ними оплат за них не в повному обсязі та використання субсидії, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є обґрунтованими. Додатково суд враховує те, що у відзиві відповідачем зазначено про наявність підстав застосування положень щодо позовної давності. Разом із тим, \~суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16; постанову ВП ВС від 07.08.2019 по справі №\~2004/1979/12\~(14-194цс19)). Встановивши, що позовну давність пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цієї підстави, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, відповідач та його представник вказавши про застосування позовної давності повинні були б виходити з того, що є підстави для задоволення позовних вимог або ж повинні були б просити відмовити у задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованості, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. За таких обставин, суд, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності, вважає їх позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» такими, що підлягають частковому задоволенню. Так, згідно розрахунку заборгованості, який відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, заборгованість за надані у квартиру за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2017 по 31.10.2023 становить 62033,50 грн.. Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» нарахував заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2017 по 31.10.2023. З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся до суду 24.11.2023 (згідно штампу з відміткою суду). Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідачем з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Пунктом 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року. Пунктом 1\~постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 24.11.2023. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у\~Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5\~статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності, до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2017 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з січня 2017 року по лютий 2017 року включно. За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у заяві. Позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності за період з січня 2017 року по лютий 2017 року включно, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. При цьому, суд не приймає пояснень представника позивача щодо переривання строків позовної давності у зв`язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості. Так, часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.264\~ЦК України\~строк позовної давності переривається разом з учиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. При цьому визнання боргу повинно бути усвідомленим та свідчити про те, що особа згодна з його наявністю. Коли особа вносить плату за комунальні послуги, вона вказує відповідний місяць, і виконавець зобов`язаний зарахувати кошти саме за місяць, указаний у платіжному документі. Якщо особа не вказує місяць оплати або вносить суму більшу, ніж нараховано, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди. В цьому випадку суду потрібно встановлювати намір особи: чи хотіла вона сплатити попередню заборгованість або це помилка робітника банку, який не вказав місяць, або особа не знала, що оплачує попередній період, із чим не згодна. Усвідомлена оплата за попередній період є підставою для переривання строку позовної давності. У випадку помилки чи незнання ця ж дія є підставою для застосування ч.1 ст.267\~ЦК України. Підстави для переривання строку позовної давності в цьому випадку відсутні. Позивачем не надано доказів, які свідчили б про визнання відповідачем боргу за вказаний період, матеріали справи їх не містять. Зокрема відсутні квитанції про оплату послуг позивача які б підтверджували визнання відповідачами такого боргу з зазначенням місяцю, за який проводиться оплата. Також не надано квитанцій, які б містили посилання на те, що відповідач, вносячи місячні платежі, компенсує і борг. Окрім того, потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку за межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив, у зв`язку із чим не міг перериватися. Отже, якщо суд установить намір особи оплатити комунальні послуги за попередній період, йому потрібно встановити, за який саме. Якщо це буде період, за яким строк позовної давності ще не закінчився, то він може бути перерваний. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення з відповідача [PERSON] за період з 01.01.2017 по 28.02.2017, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Разом з тим, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у період з 01.03.2017 по 31.11.2023, яка у загальному розмірі становить 58 632,86 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, у відповідності з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 2\~029,53 грн. (94,52%).

Outcome: partial