Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Большан Інною Володимирівною, до [PERSON] про визнання частково недійсним договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просить: 1. Визнати частково недійсним договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б., зареєстрований в реєстрі за № 2335, який був укладений третього грудня 2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме визнати недійсними пункти 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 договору. 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що між сторонами 05 вересня 2013 року був укладений шлюб, який був розірваний рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 26.10.2021 року по справі № 522/17822/21. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 03.12.2021 між сторонами був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б., зареєстрований в реєстрі за №2335. Пункти 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 договору від 03.12.2021, суперечить правам та інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , адже зміст зазначених пунктів договору, не містить обов`язкових умов, притаманних для договорів цієї категорії, а саме вказаний договір не містить обов`язкової умови про розмір аліментів, які відповідач (платник аліментів) зобов`язаний сплачувати на утримання дитини. Крім цього, відповідно до частини 2 статті 189 СК України у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначений договір взагалі не містить такого положення та фактично, позбавляє позивачку, як матір з якою проживає дитина, права здійснити примусове виконання договору на підставі виконавчого напису нотаріуса, що також порушує права та законні інтереси дитини. Фактично, не зазначення в договорі конкретної суми та часу, коли відповідач має сплачувати аліменти на утримання сина, призвели до того, що позивачка, як матір з якою проживає дитина, позбавлена можливості захистити права дитини та звернутися до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на відповідному договорі, адже це є неможливим, оскільки грошовий еквівалент (розмір аліментів) у договорі, відсутній. Відповідач є працездатною особою, він обіймає посаду начальника відділу адміністративного провадження Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, на його утриманні інших дітей не має. З урахуванням пред`явлення вимоги про визнання недійсними пунктів 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 03.12.2021, стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, буде справедливим та відповідати інтересам дитини. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 29 - 30). 01.01.2024 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Довбишева Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, який було сформовано в системі «Електронний суд» 29.12.2023, відповідно до якого позовні вимоги вважає необґрунтованими. Зазначив що СК України (ч.2 ст.181) чітко передбачає, як один із способів виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини - можливість брати участь в утриманні дитини в натуральній формі. Саме про це домовились позивачка та відповідач, укладаючи спірний договір. Так, в пунктах 2.6-2.10 договору визначені способи участі відповідача в утриманні дитини [PERSON] саме в натуральній формі, які, в тому числі за рахунок відповідача, належним чином забезпечують умови проживання, харчування і освіти дитини. Доводи позивачки, що аліменти не закріплені і мають бути тільки в грошовій формі, побудовані на власних домислах та нічим не обґрунтовані. Щодо строків виплати аліментів зазначив, що пункт 2.7 договору закріплює строк - «щорічно, не пізніше 31 грудня»; пункт 2.8 - «щомісячно, два рази на місяць», пункт 2.9 - «чотири рази на рік». Загальний строк дії Договору - до 07 вересня 2034 року (п.4.1. Договору). Отже, всі строки Договору визначені відповідно до ст.251, 252 ЦК України. В оскаржуваних пунктах Договору визначено, як і коли Батько виконує свій обов`язок щодо утримання дитини. Пункт 2.7 - «самостійно за свій рахунок нести витрати в повному обсязі кожного року в «Медичний дім Odrex»». Пункт 2.8 два рази на місяць привозити продукти Дитині відповідно до пред`явленого Матір`ю списку. Пункт 2.9 самостійно за свій рахунок забезпечувати Дитину одягом шляхом придбання сезонних комплектів одягу Дитині чотири рази на рік. Пункт 2.10 самостійно за свій рахунок сплачувати навчання у дитячому садочку, в школі, а також узгоджені з Матір`ю додаткові заняття, кружки, курси шляхом переведення грошових коштів в повному обсязі безпосередньо на банківські рахунки дитячого садочку, школи, вчителів, викладачів, кружків, курсів тощо. Також зазначив, що Договором визначено порядок внесення до нього змін та доповнень, вирішення питань його зміни чи розірвання в судовому порядку тощо (п.4.2. Договору). Батько виконує взяті на себе обов`язки в повному обсязі. Одностороння незгода позивачки з умовами укладеного Договору, не є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку. З врахуванням діючого Договору, укладеного між сторонами відсутні правові підстави стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку, а підстави, які зазначаються позивачкою для визнання частково недійсним Договору, не заслуговують на увагу (а.с. 51 - 52). Ухвалою суду від 24 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Довбишева Д.О. про залишення позовної заяви без руху (а.с. 63 - 64). Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Большан І.В. позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача- адвокат Довбишев Д.О., позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що з 05 вересня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 вересня 2021 року у справі № 522/17822/21, яке набрало законної сили 26.11.2021 (а.с 14 - 16). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 12.09.2016 Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 13). 03.12.2021 між сторонами, був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстрований в реєстрі за №2335. Відповідно до пункту 2.7. Договору Батько зобов`язується щорічно, не пізніше 31 грудня, укладати, та/або пролонгувати договір річної програми медичного обслуговування Дитини та самостійно за свій рахунок нести витрати за таким договором в повному обсязі кожного року в «Медичний дім Odrex». Відповідно до пункту 2.8. Договору Батько зобов`язується щомісячно два рази на місяць привозити продукти Дитині відповідно до пред`явленого Матір`ю списку продуктів шляхом направлення вказаних у списку продуктів кур`єрською доставкою на адресу проживання Дитини. Інші додаткові витрати на харчування дитини покладаються на Матір. Відповідно до пункту 2.9. Договору Батько зобов`язується самостійно за свій рахунок забезпечувати Дитину одягом шляхом придбання сезонних комплектів одягу Дитині чотири рази на рік. Інші витрати на одяг Дитини покладаються на Матір. Відповідно до пункту 2.10. Договору Батько зобов`язується самостійно за свій рахунок сплачувати навчання у дитячому садочку, в школі, а також узгоджені з Матір`ю додаткові заняття, кружки, курси шляхом переведення грошових коштів в повному обсязі безпосередньо на банківські рахунки дитячого садочку, школи, вчителів, викладачів, кружків, курсів, тощо. Договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до часу настання повноліття Дитини до 07 вересня 2034 року включно (п. 4.1. Договору). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порядок визнання недійсним договору визначено нормами ЦК України. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини шостої статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини першої статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Так, у ст. 109 СК України передбачені два види договорів подружжя щодо спільних дітей: договір про виховання дитини (ч. 1 ст. 109 СК України); договір про розмір аліментів на дитину (ч. 2 ст. 109 СК України). Положеннями ч. 4 ст. 157 СК також, передбачено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. За змістом статті 189 СК України договір про сплату аліментів є різновидом цивільно-правових договорів та регулюється сімейним та цивільним законодавством. Цей договір заснований на одному із загальних принципів регулювання сімейних відносин, відображеному у ст. 9 СК України, якою встановлено положення про те, що регулювання сімейних відносин може відбуватися за домовленістю (договором) між учасниками цих відносин. Зазначений договір спрямований на настання правових наслідків, передбачених нормами сімейного законодавства, - на надання батьками утримання їхній дитині. Крім того, договір між батьками про сплату аліментів на дитину спрямований, насамперед, на добровільне виконання матір`ю чи батьком дитини її аліментного обов`язку. Як і будь-який цивільно-правовий договір, даний договір для його чинності повинен відповідати загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦК, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Водночас, при укладанні та виконанні договору про сплату аліментів на дитину, відповідно до положень ст. 8 СК, застосовуються відповідні норми ЦК, зокрема, норми розділу II книги п`ятої, що визначають загальні положення про договір. Коментована стаття у частині 1 передбачає, що батьки дитини мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати аліментів. Умови такого договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені Сімейним кодексом. Ця норма безпосередньо пов`язана із правилами, передбаченими частинами 1 та 2 ст. 181, якою передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зокрема, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сторони такого договору вільні у встановлені розміру аліментів на утримання дитини. Розмір аліментів, встановлений домовленістю, визначається батьками самостійно. Укладений Договір не протирічить вимогам Цивільного та Сімейного кодексів України, суд також не знаходить законних перешкод, які б свідчити про неможливість батьків дитини, з урахуванням положень ст. 181 СК України, домовитись про участь батька в утриманні дитини в натуральній формі. Укладаючи вказаний Договір батьки визначили на свій розсуд умови цього договору і погодили їх. Так, в оскаржуваних пунктах договору визначено участь батька в утриманні дитини в натуральній формі (продукти, одяг); строки «щорічно, не пізніше 31 грудня» (п. 2.7 договору); «щомісячно, два рази на місяць» (п. 2.8 договору); «чотири рази на рік» (п. 2.9 договору) та порядок виплати аліментів (укладати, та/або пролонгувати договір річної програми медичного обслуговування Дитини та самостійно за свій рахунок нести витрати за таким договором в повному обсязі кожного року в «Медичний дім Odrex» (п. 2.7 договору); привозити продукти Дитині відповідно до пред`явленого Матір`ю списку продуктів шляхом направлення вказаних у списку продуктів кур`єрською доставкою на адресу проживання Дитини (п. 2.8 договору); самостійно за свій рахунок забезпечувати Дитину одягом шляхом придбання сезонних комплектів одягу (п. 2.9 договору); самостійно за свій рахунок сплачувати навчання у дитячому садочку, в школі, а також узгоджені з Матір`ю додаткові заняття, кружки, курси шляхом переведення грошових коштів в повному обсязі безпосередньо на банківські рахунки дитячого садочку, школи, вчителів, викладачів, кружків, курсів, тощо (п. 2.10 договору). Доказів про те, що укладений Договір в оскаржуваній частині суперечив правам та інтересам дитини та/або не відповідає вимогам ст. 182 СК України, суду не надано. Указані пункти договору спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, освіти дитини, реалізації її здібностей. Крім того, умовами Договору від 03.12.2021 передбачено, що за згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку (п. 4.2. Договору) (а.с. 17 - 18). Ураховуючи наведене суд не вбачає підстав для визнання частково недійсним договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б., зареєстрований в реєстрі за № 2335, який був укладений третього грудня 2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме визнання недійсними пунктів 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 договору. Вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття тобто до 07.09.2034 також не підлягає задоволенню, як похідна вимога від визнання недійсними пунктів 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 договору. За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed