Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка, інтереси якої представлені адвокатом Міхо К.В., звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: 1) визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину 3-и кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 84,50 кв.м., житловою площею 52 кв.м.; 2) визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер 3222784501:01:024:0025, загальною площею 0.2234 га., розташованої на території [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Зазначає, що у визначений законом строк позивачка звернулась до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, крім позивача, спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його син [PERSON] та дружина [PERSON] .. 20.08.2018 державним нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] належало на час його смерті інше майно, а саме частки квартири [ADDRESS] та 1/3 частка земельної ділянки площею 0.2234 га, розташованої на території [ADDRESS] . Вказує, що зазначене майно [PERSON] прийняв після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , але не встиг та не зміг його оформити у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів на майно, оскільки документи на вказане спадкове майно знаходяться у брата померлого [PERSON] , який відмовляється їх надати. У зв`язку з чим, 16.08.2017 державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, [PERSON] належало на час його смерті 1/6 частка квартира [ADDRESS] та 1/9 частка земельної ділянки площею 0.2234 га, розташованої на території [ADDRESS] . Зазначає, що вказане майно [PERSON] прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не встиг та не зміг його оформити у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів на майно. Вказує, що вказані документи на спадкове майно також знаходяться у [PERSON] , який відмовляється їх надати. У зв`язку з чим, 16.08.207 державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, на день смерті [PERSON] належала частки квартири [ADDRESS] та частки земельної ділянки площею 0.2234 га, розташованої на території [ADDRESS] . Вказує, що на даний час оформити спадщину, отримати документи на спадкове майно позивач не може, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 02.03.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він є сином [PERSON] та [PERSON] .. 29.12.2003 Шевченківської районною в м. Києві державною адміністрацією було видане свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , відповідно до якого квартира загальною площею 84,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної власності в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином, кожний з перелічених членів сім`ї мав частку у праві власності на квартиру. [INFO] батько відповідача [PERSON] помер. Зазначає, що частка у праві власності на квартиру, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , мала бути розподілена у рівних частинах по 1/12 частки між ним, [PERSON] , який є батьком позивача та [PERSON] .. Крім того, [PERSON] не скористався своїм правом та не отримав свідоцтво про право на спадщину. Вказує, що після смерті батька відповідача право власності на квартиру було розподілене наступним чином: [PERSON] мала 4/12 у праві власності на квартиру; 4/12 у праві власності належали відповідачу; 3/12 у праві власності на квартиру належали сину відповідача [PERSON] ; 1/12 у праві власності міг би отримати [PERSON] якщо б належним чином реалізував свої права. [INFO] померла мати відповідача [PERSON] , після смерті якої належна їй частка 4/12 у праві власності на квартиру мала бути поділена між відповідачем та його померлим братом [PERSON] .. Зазначає, що після смерті матері право власності на квартиру існувало у таких частках: 6/12 у праві власності на квартиру належало відповідачу; 3/12 у праві власності на квартиру належали сину відповідача [PERSON] та 3/12 у праві власності на квартиру міг би отримати [PERSON] , якщо б належним чином реалізував свої права. [INFO] помер брат відповідача [PERSON] .. Вказує, що він є братом померлого [PERSON] і не наділений правом спадкування належного йому майна, оскільки у нього є спадкоємці першої черги, до якої власне і належить позивачка. Крім того, [PERSON] мав сина та дружину, які є спадкоємцями на рівних з позивачем умовах. Однак, позивач не надала жодних належних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач заперечє або не визнає право власності свого брата на нерухоме майно. 15.02.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, заперечили проти позову, просили відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] в м. Києві помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 19.02.2018. 22.02.2018 [PERSON] звернулась до Шостої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 20.08.2018 державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку квартири [ADDRESS] . Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину від 20.08.2018, виданого державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І., спадкоємцями померлого [PERSON] , 1963 року народження, який помер [INFO] є його дочка [PERSON] , син [PERSON] та дружина [PERSON] .. Позивачка зазначає, що її батьку [PERSON] на час його смерті належали частки квартири [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки площею 0.2234 га, розташованої на території [ADDRESS] , які останній прийняв після смерті свої батьків, але не встиг оформити у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів. Шостою київською державною нотаріальною конторою надано на запит суду копію спадкової справи №118/2018, заведеної Шостою київською державною нотаріальною конторою 22.02.2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] ; належним чином завірену копію спадкової справи №730/2011, заведеної Шостою київською державною нотаріальною конторою 10.11.2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] ; належним чином завірену копію спадкової справи №148/2016, заведеної Шостою київською державною нотаріальною конторою 29.02.2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №730/2011 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись: [PERSON] - син померлого, [PERSON] - син померлого та [PERSON] - дружина померлого. За життя [PERSON] проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 17.10.1975 по день смерті. Відповідно до довідки форми №3 від 02.11.2011, за адресою : [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 17.10.1975 року, [PERSON] , [INFO] з 26.02.1987 року та [PERSON] , [INFO] з 20.07.1995 року. До складу спадкового майна належить: квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0.2234 га, розташована на території [ADDRESS] , що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу. Державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори постановою від 16.08.2017 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] та частку земельної ділянки площею 0.2234 га, розташованої на території [ADDRESS] , які залишилися смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №148/2016 постановою державного нотаріуса Шостої київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] та 1/3 частку земельної ділянки площею 0.2234 га, розташованої на території [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7). Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У пункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 N 24-753/0/4-13, зазначено, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи приписи ст.ст. 15, 392 ЦК України, відповідачем у спірних спадкових правовідносин повинен бути учасник виниклих правовідносин, який має матеріально-правовий інтерес, в результаті розгляду справи у нього виникають (виникнуть) права чи обов`язки. Позивач, звертаючись у грудні 2020 р. до суду з позовними вимогами, зазначила відповідачем [PERSON] . Під час розгляду справи та дослідження матеріалів спадкової справи встановлено, що у померлого батька позивачки [PERSON] , крім позивачки є спадкоємці першої черги, а саме син [PERSON] та дружина [PERSON] .. [PERSON] не є учасником правовідносин, що виникли, він не порушує та не оспорює прав позивача, між сторонами відсутній спір щодо визнання відповідного права, в результаті розгляду справи у [PERSON] не виникнуть права чи обов`язки. Позивачем під час судового розгляду не доведено, що вона має обґрунтовані підстави стверджувати про порушення її прав відповідачем. Позивачем неправильно визначено суб`єктний склад учасників справи. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позовні вимоги до [PERSON] про визнання права власності є такими, що не підлягають задоволенню. Відмова у задоволенні даних позовних вимог не позбавляє позивача можливості реалізації права на судовий захист шляхом подання позову до належного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed