Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 10.10.1992, посилаючись на те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Позивач стверджує, що з відповідачем спільного господарства не веде, дружніх стосунків не підтримує, а шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи вказане вище, позивач вважає, що підстав для примирення немає та подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим. Шлюб сторін носить лише формальний характер та створює перешкоди в особистому житті кожного зі сторін. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому він наполягає на його розірванні. Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей: - син, [PERSON] , [INFO] ; - дочка, [PERSON] , [INFO] , яка у разі розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Спір щодо розподілу майна відсутній. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримала особисто 12.03.2024 засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Відповідач відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 10.10.1992, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Кілківською сільською радою Чуднівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 7 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей: - син, [PERSON] , [INFO] ; - дочка, [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Судом встановлено, що спору між подружжям про місце проживання дітей та про поділ майна, на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю І та ІІ груп. Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААГ № 630509, позивач має інвалідність ІІ групи, а тому звільняється від сплати судового збору. Враховуючи, що позивач являється особою, яка має інвалідність ІІ групи, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.(одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок). На підставі наведеного вище та

Outcome: approved