Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

В квітні 2024р. заявниця [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила суд: - встановити факт народження дитини чоловічої статі: [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження: м. Сніжне, Донецької області, батьками якого є: громадянин України - [PERSON] , [INFO] , та громадянка України - [PERSON] , [INFO] . Свою заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що вона з 21 серпня 2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , під час перебування заявниці у зареєстрованому шлюбі у неї народився син: [PERSON] , у м. Сніжне Донецької області, що підтверджується документами, які не визнаються державою Україна, а тому заявниця, в порядку ст. 317 ЦПК України вимушена була звернутись до суду з вказаною заявою про встановлення факту народження дитини. В судовому засіданні заявниця, подану заяву підтримала в повному обсязі, просила суд заяву задовольнити, наголошувала, що процедура, визначена законом, реєстрації новонароджених на тимчасово окупованій території, позбавляє можливості це здійснити в позасудовому порядку, а тому вона вимушена була звернутись до суду з вказаною заявою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином, заперечення на заяву на адресу суду не надходили. Суд, заслухавши пояснення заявниці, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом п. 8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявниця з 21 серпня 2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 02 червня 2016р., під час перебування заявниці у зареєстрованому шлюбі у неї народився син: [PERSON] , у м. Сніжне Донецької області, що підтверджується документами, які не визнаються державою Україна. В обґрунтування поданої заяви, заявниця зазначала, що документами, які підтверджують факт народження дитини не визнаються компетентними органами України. В судовому засіданні, заявниця наголошувала, що вона зверталася в позасудовому порядку для проведення державної реєстрації народження її сина, однак на вказане звернення заінтересованою особою було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини заявниці, оскільки пред`явлені документи, видані некомпетентними органами. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006р. № 545, зареєстрованим у МЮ України 25 жовтня 2006р. за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Статтею 3 цього Закону визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Частинами 2 - 4 ст. 9 зазначеного вище Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Приписами ч. 1 ст. 10 цього Закону України, встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту народження заявниці необхідне для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження вищезазначеної дитини у позасудовому порядку. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», висновки Європейського суду з прав людини наведені в справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт народження дитини чоловічої статі: [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження: м. Сніжне, Донецької області, батьками якого є: громадянин України - [PERSON] , [INFO] , який помер - [INFO] , та громадянка України - [PERSON] , [INFO] . В силу положень п. 8) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved