Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17 листопада 2017 року, актовий запис № 156. За час шлюбу у подружжя народилась донька: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.03.2019). Дитина проживає разом з матір`ю, на момент подання позовної заяви до суду спорів між сторонами щодо визначення місця проживання дитини немає. Спільного майна за час шлюбу сторони не набули. Починаючи з січня 2022 року подружжя не проживає однією сім?єю, шлюбні відносини припинилися через різні погляди сторін на подружнє життя, виховання дітей, світосприйняття, шлюб існує формально, подружжя не веде спільного господарства, будь-яких спорів щодо спільного майна немає. Таким чином, жоден з подружжя не зацікавлений у вчиненні кроків до примирення та відновлювати відносини не бажає, подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам обох сторін. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. За таких обставин розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, та підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Питання стягнення судового збору з відповідача не ставилось. На підставі наведеного,

Outcome: approved