Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

08.02.2016 року Томаш Фіала звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору до [PERSON] , компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 01.07.2014 року між [PERSON] (виконавець) та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» (юридична особа за законодавством Польщі) (замовник) було укладено договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року у справі за позовом компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» до [PERSON] про визнання договору припиненим, задоволені заявлені позовні вимоги та визнано припиненим договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності, укладений 01.07.2014 року між [PERSON] та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» про стягнення суми авансу за договором, 3 % річних за час прострочення у загальному розмірі 3 012 328, 77 дол. США відмовлено. Як видно зі змісту зазначеного вище рішення суду, підставою для задоволення позову була наявність у засобах масової інформації та мережі Інтернет негативної інформації щодо [PERSON] , зокрема, щодо його ділової репутації, що, на думку суду, є підставою для визнання договору припиненим. У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про захист честі ,гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди до Хіллара Тедера, Томаша Фіала, компанії «Аррікано Ріал Естейд», компанії «Драгон Капітал», спільного підприємства ТОВ «Драгон Капітал», ТОВ «Медіа-ДК». Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року зазначений позов залишено без задоволення. Ухвалене рішення набрало законної сили 28.05.2019 року. Позивач вважає, що договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності, що укладений 01.07.2014 року між [PERSON] та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» та на підставі якого [PERSON] звернувся з позовом про відшкодування шкоди до нього є фіктивним, а тому підлягає визнанню недійсним. Так, відповідачі уклали між собою оспорюваний договір без наміру створення реальних правових наслідків, не маючи на меті його реального виконання. Пунктом 4.2. оспорюваного договору передбачено, що незалежно від будь-яких інших положень договору, замовник сплачує на користь виконавця аванс в розмірі еквівалентному 3 000 000, 00 дол. США. Сума авансу підлягає сплаті протягом п`яти календарних місяців з моменту укладення договору та не підлягає поверненню. Тобто, договір передбачав виконання замовником майнових зобов`язань на користь виконавця, незалежно від будь-яких інших обставин. Компанія з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» не має майна та не здійснює господарської діяльності, в тому числі, експортної чи інвестиційної, не має найманих працівників та коштів на рахунках. Зазначена інформація підтверджується витягами з Національного судового реєстру № 0000327430 від 01.10.2015 року та з фінансового звіту компанії за 2014 рік, затвердженого рішенням загальних зборів щодо компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». Відповідно до п. 3.5.2. оспорюваного договору, [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо гарантування відсутності будь-якої негативної інформації про виконавця в публічному інформаційному просторі та/або бізнес-середовищі, чим фактично гарантував не вчинення будь-якими третіми особами (а тому числі, позивачем) жодних дій щодо поширення негативної інформації про нього в публічних джерелах. Таким чином, положення п. 3.5.2. зазначеного вище договору поширюють свою дію на невизначене коло осіб (в тому числі, на позивача), які не є стороною договору та, відповідно, стороною будь-якого зобов`язання, передбаченого оспорюваним договором. А тому, оспорюваним договір порушує права третіх осіб, передбачені ст. 34 Конституції України, ст. 511 ЦК України, та ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Просив визнати недійсним з моменту укладення договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності, укладений 01.07.2014 року між [PERSON] та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». 26.02.2016 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Відповідачем [PERSON] протягом 2016-2019 років подано численні апеляційні скарги на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 26.02.20216 року про відкриття провадження у справі, за першою з яких Апеляційним судом м. Києва 22.06.2016 року постановлено ухвалу про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали, що оскаржувалася та, в подальшому, постановлено ухвали Апеляційним судом м. Києва та Київським апеляційним судом про відмову у відкритті апеляційного провадження. У судовому засіданні 30 квітня 2024 року сторони відсутні. У період з 2019 по 2023 року судом було підготовлено та відправлено до виконання у встановленому законом порядку судове доручення про вручення документів відповідачу компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». Судові повістки надіслані судом на адресу сторін у справі повторно повернуті до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, розумні строки розгляду справи судом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Крім того, правилами пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Зважаючи на те, що за даними матеріалів справи нез`явлення позивача, а також відповідачів не перешкоджає розгляду справи про суті, а відтак суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.07.2014 року між [PERSON] (виконавець) та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» (юридична особа за законодавством Польщі) (замовник) було укладено договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року у справі за позовом компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» до [PERSON] про визнання договору припиненим, задоволені заявлені позовні вимоги та визнано припиненим договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності, укладений 01.07.2014 року між [PERSON] та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» про стягнення суми авансу за договором, 3 % річних за час прострочення у загальному розмірі 3 012 328, 77 дол. США відмовлено. Як видно зі змісту зазначеного вище рішення суду, підставою для задоволення позову була наявність у засобах масової інформації та мережі Інтернет негативної інформації щодо [PERSON] , зокрема, щодо його ділової репутації, що, на думку суду, є підставою для визнання договору припиненим. У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про захист честі ,гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди до Хіллара Тедера, Томаша Фіала, компанії «Аррікано Ріал Естейд», компанії «Драгон Капітал», спільного підприємства ТОВ «Драгон Капітал», ТОВ «Медіа-ДК». Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року зазначений позов залишено без задоволення. Зазначене рішення набрало законної сили 28.05.2019 року. Звертаючись до суду з позовом, Томаш Фіала зазначає, що договір про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності, що укладений 01.07.2014 року між [PERSON] та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» та на підставі якого [PERSON] звернувся з позовом про відшкодування шкоди до нього є фіктивним, а тому підлягає визнанню недійсним. Так, відповідачі уклали між собою оспорюваний договір без наміру створення реальних правових наслідків, не маючи на меті його реального виконання. Пунктом 4.2. оспорюваного договору передбачено, що незалежно від будь-яких інших положень договору, замовник сплачує на користь виконавця аванс в розмірі еквівалентному 3 000 000, 00 дол. США. Сума авансу підлягає сплаті протягом п`яти календарних місяців з моменту укладення договору та не підлягає поверненню. Тобто, договір передбачав виконання замовником майнових зобов`язань на користь виконавця, незалежно від будь-яких інших обставин. Компанія з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» не має майна та не здійснює господарської діяльності, в тому числі, експортної чи інвестиційної, не має найманих працівників та коштів на рахунках. Зазначена інформація підтверджується витягами з Національного судового реєстру № 0000327430 від 01.10.2015 року та з фінансового звіту компанії за 2014 рік, затвердженого рішенням загальних зборів щодо компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура». Відповідно до п. 3.5.2. оспорюваного договору, [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо гарантування відсутності будь-якої негативної інформації про виконавця в публічному інформаційному просторі та/або бізнес-середовищі, чим фактично гарантував не вчинення будь-якими третіми особами (а тому числі, позивачем) жодних дій щодо поширення негативної інформації про нього в публічних джерелах. Таким чином, положення п. 3.5.2. зазначеного вище договору поширюють свою дію на невизначене коло осіб (в тому числі, на позивача), які не є стороною договору та, відповідно, стороною будь-якого зобов`язання, передбаченого оспорюваним договором. А тому, оспорюваним договір порушує права третіх осіб, передбачені ст. 34 Конституції України, ст. 511 ЦК України, та ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 76, ст. 80, ч. ч. 1, 6 ст. 81, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ; ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами , висновками експертів , показаннями свідків; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач зазначає, що визнання укладеного 01.07.2014 року договору про надання послуг щодо сприяння інвестиційній діяльності між [PERSON] (виконавець) та компанією з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» (юридична особа за законодавством Польщі) (замовник) необхідно йому з метою захисту своїх прав щодо наявності підстав у майбутньому не відшкодовувати [PERSON] , ніби-то, завдану шкоду через публікації [PERSON] про не доброчесну ділову поведінку та репутацію [PERSON] . Разом з тим, станом на час вирішення цієї справи, її матеріали містять рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , компанії « [INFO] », компанії «Драгон Капітал», спільного підприємства ТОВ «Драгон Капітал», ТОВ «Медіа-ДК» позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди. Зазначене рішення набрало законної сили 28.05.2019 року. Відтак, [PERSON] не може повторно звернутися до позивача з позовом про відшкодування шкоди. Інших підстав для позову та обставин, якими обґрунтовує такі підставі і, відповідно, доказів на їх підтвердження, Томаш Фіала суду не надав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на вище викладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , компанії з обмеженою відповідальністю «ГЕ Агронатура» про визнання недійсним договору, не підлягають задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed