Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Зміст позовних вимог У січні 2024 року [PERSON] , через представника - адвоката Чвир Олену Михайлівну, звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Клінт» про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва, в якій просить визнати за [PERSON] майнове (речове) право на однокімнатну квартиру [ADDRESS] на земельній ділянці під кадастровим номером 8000000000:62:096:0031. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 лютого 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київмонтажбуд» (нова назва - ТОВ « Євро-Клінт») укладено договір купівлі-продажу майнових прав КМБ/03/024. 03 березня 2015 року ТОВ «Київмонтажбуд» видано довідку про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості за договором № КМБ/03/024 купівлі-продажу майнових прав від 25.02.2015, а саме підтвердження сплати майнових прав квартири [ADDRESS] , загальною площею 37 кв.м. Позивач вказує, що не передача майнових прав порушує його права, як добросовісного покупця. Єдиною умовою не набуття права власності на майнові права, є часткова оплата майнових прав, проте позивачем повністю внесено оплату за майнові права. У позивача немає впевненості в тому, що на об`єкт інвестування не претендує жодна інша особа, оскільки на державному рівні права як інвестора саме цієї квартири, ніде не відображено і не визнано. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ним майнове (речове) право на вищевказаний об`єкт. Рух справи Ухвалою суду від 30 січня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 29 квітня 2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. У судове засідання 30 квітня 2024 року учасники справи не з`явилися. Відповідач та третя особа повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судових повісток за адресою місцезнаходження. Третій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» вручено судову повістку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Водночас від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Клінт» поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом 25 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» (Замовник та Землекористувач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Київмонтажбуд» (нова назва - ТОВ « Євро-Клінт», Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № КМБ/03/024, згідно з умовами якого Продавець продає, а Покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: секція 3, квартира [ADDRESS] , кількість кімнат - 1 (одна), загальна площа, кв.м - 37, поверх 17. Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року (п. 2.4). Згідно з п. 3.1 Договору купівлі-продажу майнових прав № КМБ/03/024 від 25 лютого 2015 року майнові права на Об`єкт нерухомості за цим Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на Об`єкт нерухомості. Акт підписується Сторонами не пізніше 60 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення Покупцем оплати 100% загальної площі Об`єкта нерухомості, що визначена у пункті 2.2. цього Договору; введення Об`єкта капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків відповідно до п. 4.3 даного Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору купівлі-продажу майнових прав № КМБ/03/024 від 25 лютого 2015 року орієнтовна загальна вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 377400,00 грн в тому числі ПДВ 20 % - 62900,00 грн. На виконання умов договору позивач здійснив оплату 03 березня 2015 року згідно з платіжним дорученням № 1 на суму 377400,00 грн. 03 березня 2015 року ТОВ «Київмонтажбуд» (нова назва ТОВ « Євро-Клінт») видано Довідку від 03 березня 2015 року про фінансування 100% майнових прав Об`єкта нерухомості за Договором № КМБ/03/024 купівлі-продажу майнових прав від 25 лютого 2015 року, а саме про те, що [PERSON] сплатив продавцю грошові кошти у розмірі 377400,00 грн, в тому числі ПДВ 20 % - 62900,00 грн, що складає 100 % вартості майнових прав Об`єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальна площа 37 кв.м. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2019 відбулась державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, ТОВ «Київмонтажбуд» (код ЄДРПОУ: 38735603) змінило назву на ТОВ «Євро-Клінт» (код ЄДРПОУ: 38735603). Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зареєстрував подану замовником будівництва - ТОВ «Глобал Строй-3» декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлового будинку під багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] » від 22.11.2016 № KB 083163270524 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція нежитлового будинку під багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] » від 24.03.2017 № КВ 143170830236. У подальшому Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наказом від 11.12.2017 № 402 скасував реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлового будинку під багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] » від 22.11.2016 № КВ 083163270524 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція нежитлового будинку під багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] » від 24.03.2017 № КВ 143170830236. Замовник будівництва ТОВ «Глобал Строй-3». Згідно з рішенням Київської міської ради ІІ сесія ІХ скликання від 16.12.2021 № 4165/4206 земельну ділянку під кадастровим номером 8000000000:62:096:0038 поділено на 8000000000:62:096:0031, на якій розташовані об`єкти незавершеного будівництва та 8000000000:62:096:0032, на який розташовано недобудова школи. Рішенням Київської міської ради ІІ сесія ІХ скликання від 12.01.2023 № 08/231-37/ПР затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3» та Обслуговуючому кооперативу «Житловий комплекс «ПЕРСПЕКТИВА» земельної ділянки в оренду для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу на [ADDRESS] (зміна цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:62:096:0031) (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код виду цільового призначення 02.10, справа № 584539672). Рішенням Київської міської ради від 13.07.2023 № 6894/6935 перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS]. Норми права та мотиви суду Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття майнові права, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга статті 3 Закону). Верховним Судом України у постанові № 6-168цс12 від 30.01.2013 визначено майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 6-129цс14). Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що особа має змогу ставити питання про визнання за нею майнового права на спірну квартиру (право очікування) за умови укладання між сторонами основного договору, на підставі якого буде передаватися новостворене майно (спірна квартира) та за умови сплати позивачем усієї вартості останнього. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зазначив, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98). Також Європейський суд з прав людини зазначає, що заявник може заявляти про порушення статті 1 Першого протоколу тільки в тій мірі, в якій оскаржувані рішення стосуються його або її «майна» в сенсі цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (див. рішення у справі «Копескі проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), що наводилося вище, п. 35). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія і повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судове рішення (там само п. 49). За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено вище, позивач виконав свої зобов`язання за Договором № КМБ/03/024 купівлі-продажу майнових прав від 25 лютого 2015 року, сплативши продавцю кошти у загальному розмірі 377400,00 грн, у зв`язку з чим ТОВ «Київмонтажбуд» 03.03.2015 видало довідку про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з такими характеристиками квартира [ADDRESS] , кількість кімнат - 1 (одна), загальна площа, кв.м. - 37, поверх 17, секція № 3. Проте станом на час розгляду справи судом, будівництво об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:62:096:0031, не завершено, що порушує права позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що «13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування». З огляду на зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання майнового (речового) права за [PERSON] . Щодо судових витрат За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений відповідно положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved