Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Міністерство юстиції України звернулося до суду із позовом до [PERSON] , Херсонської обласної організації Комуністичної партії України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комуністична партія України, про визнання недійсним договору. Позов обґрунтований тим, що у 2014 році Міністерство юстиції України звернулося до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у звязку із порушенням партією ст.5 Закону України «Про політичні партії в Україні», чинної на момент подання позовної заяви. Справа розглядалася понад 8 років та рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022, позов Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України задоволено; заборонено діяльність Комуністичної партії України; передано майно, кошти та інші активи Партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних осередків та інших структурних утворень у власність держави. У ході виконання Мін`юстом судового рішення в частині передачі майна, коштів та інших активів Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави встановлено, що після подання позовної заяви Мін`юсту Херсонської обласною організацією Комуністичної партії України відчужене належне їй майно на користь [PERSON] (керівника та голови комісії з припинення Великолепетиської районної організації Комуністичної партії України) на підставі договору дарування. Отже, позивач вважає, що сторони спільного Договору знали заздалегідь, що такий договір не буде виконаний, що він має інші цілі, ніж передбачені цим договором, тобто між відповідачами умисно укладено фіктивний правочин, що свідчить про те, що укладений договір спрямовано не на реальне настання наслідків договору дарування, а має на меті уникнення передачі майна у власність держави. З огляду на викладене, позивач просив: -визнати недійсним договір дарування комплексу, нежитлових будівель загальною площею 117, кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 613819865212, укладений 05.04.2015 між Херсонською обласноюорганізацією Комуністичної партії України (код ЄДРПОУ: 24104000, вул. Червонофлотська, 29, м. Херсон) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А. та зареєстрований за №1285; -скасувати державну реєстрацію прав [PERSON] на нерухоме майно, комплекс нежитлових будівель загальною площею 117 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 613819865212. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзиву та або клопотань не надав. Представник відповідача Херсонської обласної організації Комуністичної партії України у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзиву та або клопотань не надав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комуністичної партії України у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзиву та або клопотань не надав. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №342933855 від 15.08.2023, комплекс, нежитлові будівлі, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 613819865212) на праві власності належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на підставі договору дарування, серія та номер 1285, виданий 05.04.2015; видавник приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О. А. (а. с. 17-19 т.1). За інформацією з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Великолепетиська районна організація Комуністичної партії України (ідентифікаційний код юридичної особи 24951378), зареєстрована 28.02.1994, перебуває в стані припинення від 30.08.2022, 1004831130012000130 на підставі судового рішення від 05.07.2022 №826/9751/14 (а. с.20-21 т.1). Також, за вказаною інформацією [PERSON] є керівником такої юридичної особи та головою комісії з припинення. До позовної заяви додано справу №1_483_000130_80 Великолепетиської районної організації Комуністичної партії України, в якій наявні: копія свідоцтва про реєстрацію районного об`єднання громадян, рішення №8 від 30.01.1998,довідка №7056, постанова від 13.09.1993, заява [PERSON] від 15.07.2003, свідоцтво про реєстрацію структурного підрозділу №2/5 від 20.02.1994, статут Комуністичної партії України (перший аркуш), програма КПУ та структура КПУ, заява про проведення в ЄДР реєстраційної дії, протокол засідання ЦК КПУ, реєстр членів, рішення державного реєстратора, виписка з ЄДР (а. с. 22-55 т.1). За договором дарування від 15.04.2015, Херсонська обласна організація Комуністичної партії України подарувала, а [PERSON] прийняв нерухоме майно: адмінбудівлю, загальною площею 117,0 кв. м; указаний об`єкт оцінено у 230696,00 грн. Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Частиною 3\~ст.\~13\~ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Тож учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини. Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Статтею 234\~ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Разом з тим, враховуючи, що договір дарування є безоплатним, тобто не має очевидної економічної мети, то суд при вирішенні питання щодо фіктивності договору з`ясовував дійсні мотиви, через які особа поручається за боржника перед кредитором і чи є такі мотиви легітимними. Так, за судовим рішенням від 05.07.2022 №826/9751/14 заборонено діяльність Комуністичної партії України (ідентифікаційний код юридичної особи: 00049147),адреса вул. Борисоглібська, 7, м. Київ, 04070; передано майно, кошти та інші активи Комуністичної партії України, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. Провадження у вказаній справі ініційоване у 2014 році. У разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається у рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст.21 Закону України «Про політичні партії). Згідно з п.2, 3\~Порядку переходу\~у власність\~держави майна,\~коштів та\~інших активів\~забороненої судом\~політичної партії,\~її обласних,\~міських,\~районних організацій,\~первинних осередків\~та інших\~структурних утворень,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~12.08.2022\~№896\~(далі\~-\~Порядок) після набрання законної сили рішенням суду про заборону політичної партії, у резолютивній частині якого зазначено про передачу майна політичної партії у власність держави (далі - рішення суду), Мін`юст вживає заходів до розшуку майна політичної партії, зокрема, за відомостями єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Мін`юст. Враховуючи, що саме на Міністерство юстиції України покладені повноваження щодо вжиття заходів по розшуку майна Комуністичної партії України, тому Мін`юст є заінтересованою особою у спірних правовідносинах, оскільки звернення до суду із даним позовом спрямоване на повернення майна у власність Комуністичної партії України з метою подальшого його передання у власність держави. \~ \~ \~ \~ У разі заборони політичної партії, законодавством визначено порядок вирішення питання про майно такої партії перехід у власність держави. Додатковою умовою для переходу майна ліквідованої політичної партії в дохід держави є рішення суду. У вказаному спорі таким рішенням є рішення від 05.07.2022 у справі №826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022. \~ \~ \~ \~Таким чином, спірний договір укладено у період після відкриття провадження у справі про заборону діяльності комуністичної партії. Приймаючи до уваги той факт, що згідно з відомостями Єдиного реєстру громадських формувань та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців [PERSON] є керівником такої юридичної особи та головою комісії з припинення, суд дійшов висновку, що укладений між відповідачами договір дарування від 15.04.2015 містить ознаки фраудаторного правочину, тобто є таким, який укладено на шкоду кредиторам, з порушенням вимог п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та ч. 3, ч. 6 ст. 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, у підозрілий період та із заінтересованою особою. Разом з тим, вирішуючи питання про визнання недійсним договір дарування комплексу, суд також враховував, що відповідач [PERSON] після укладення правочину (договору дарування) не мав «легітимного очікування», яке б ґрунтувалося на розумно виправданому очікуванні на дію такого договору, бо як керівник юридичної особи та як голова комісії з припинення знав про наслідки процедури заборони політичної партії. Крім того, позбавлення «власності» (втручання у право) підпорядковує цей процес певним умовам. Щоб вважатися сумісним зі статтею 1 Протоколу № 1, втручання має відповідати певним критеріям: воно має відповідати принципу законності та мати за законну мету за допомогою засобів, розумно пропорційних меті, якої прагнуть досягти. Так, згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Стаття 215 ЦК України визначає порядок визнання правочину недійсним. Отже, у разі визнання договору дарування недісним, таке втручання є втручанням, передбачене законом. Разом з тим, будь-яке втручання державного органу в мирне володіння «майном» може бути виправданим, лише якщо воно служить законним суспільним (або загальним) інтересам. Так, у разі забори діяльності політичної партії, обов`язковою умовою такого процесу є перехід права власності політичної партіїі в дохід держави, і саме в цьому полягатиме суспільний інтерес. Відтак таке втручання матиме легітивну мету. Також, щоб бути сумісним із загальним правилом, викладеним у першому реченні першого абзацу статті 1 Протоколу № 1, втручання у право на мирне володіння «майном», окрім того, що має бути передбачене законом і застосовуватися в суспільних інтересів, також повинно досягти «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи. Даючи оцінку такому балансу суд вразовував, що: 1) відповідач [PERSON] був керівником юридичної особи - Великолепетиської районної організації Комуністичної партії України, а відтак був обізнаним про діяльність партії та початок судового провадження щодо заборони її діяльності; 2) перехід права власності відбувся безпосередньо керівнику районного осередку, а тому є підстави вважати, що така особа була прямо заінтересована у виведенні активів з власності партії, щодо якої порушено питання ліквідації; 3) перехід права власності відбувся після порушення процедури ліквідації партії. Отже, втручання в мирне володіння «майном» відповідатиме всім ознакам правомірного втручання, відтак підлягає задоволенню вимога про визнання недійсним договір дарування комплексу, нежитлових будівель загальною площею 117, кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 613819865212, укладений 05.04.2015 між Херсонською обласноюорганізацією Комуністичної партії України (код ЄДРПОУ: 24104000, вул. Червонофлотська, 29, м. Херсон) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А. та зареєстрований за №1285. Разом з тим, з огляду, що суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в частині визнання договору дарування недійсним, у силу статті 216 ЦК України, вказаний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Отже, вимога позивача про скасування державної реєстрації, також підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За платіжною інструкцією №1716 від 30.08.2023, Міністерство юстиції України за подання відповідної позовної заяви сплатило судовий збір у розмірі 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідачів у рівних частках суму судових витрат у вказаному розмірі.

Outcome: approved