Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Рух справи 22.06.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява в якій ставиться питання про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ 30115243) 15 163,45 грн матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 28.06.2022. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 27.09.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.09.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позову, зокрема, вказано, що 06.11.2018 ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00240432. Як стверджується у позові, предметом даного договору є страхування транспортного засобу Екскаватор-навантажувач, д.н. [NUMBER] . Зазначається, що 24.06.2019 по просп. Любомира Гузара (Комарова), 46 в м. Києві невідома особа пошкодила автотранспорт, що належить підприємству, шляхом вкидання каміння у бокове скло екскаватора-навантажувача, д.н. [NUMBER] , який здійснював ремонтні роботи. У позові вказується, що під час перевірки встановлено особу, що здійснила пошкодження майна, а саме громадянин [PERSON] , [INFO] . При цьому, зауважується, що вказані обставини встановлені на підставі перевірки працівників поліції, що підтверджується довідкою від 02.07.2019 та листом № 47185\\125\\\\55\\\\05-2019. Як вказується у позові, представник власника пошкодженого екскаватор-навантажувача, д.н. [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події ДТП. Зі слів позивача, з метою визначення вартості відновлювального ремонту ТЗ Екскаватора-навантажувача, д.н. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та отримано рахунок-фактуру № KVZР0252806 від СТО, відповідно до якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 15 163,45 грн. Також у позові зазначається, що у зв`язку із зазначеним позивачем на підставі зібраних документів та заяви власника екскаватора-навантажувача, д.н. [NUMBER] на виплату страхового відшкодування, складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 22006Р/40/2019, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 15 163,45 грн, яку було виплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 35026 від 04.07.2019. Таким чином, позивач стверджує, що загальна сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну відповідачем складає 15 163,45 грн. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до наданої довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 06.03.2001 по т.ч. зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду без вручення (а.с. 32). Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 29.09.2023 зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (а.с. 33; https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1484492/). Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. За змістом довідки Національної поліції України за результатами перевірки матеріалів по заяві [PERSON] (а.с. 8), вбачається наступне: «24.06.2019 року до чергової частини Солом`янського управління поліції надійшла заява від гр. [PERSON] , [INFO] , проживаючого по [ADDRESS] , начальника охорони ВАТ «УКТРАНСМІСТ» який повідомив, що 23.06.2019 року по пр-ту Комарова, 46 в м. Києві невідома особа пошкодила автотранспорт, що належить підприємству, шляхом вкидання каміння у бокове скло екскаватора-погружчика (САТ-432) д.н.з. [NUMBER] , який здійснював ремонтні роботи, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 47185 від 24.06.2019 року. Як пояснив гр. [PERSON] , що 24.06.2019 року по [ADDRESS] працівники підприємства здійснювала ремонтні роботи і близько 23.45 годин до місця проведення робіт підійшов невідомий чоловік та з хуліганських спонукань кинув каміння у бокове скло екскаватора-погружчика (САТ-432) д.н.з. [NUMBER] . Встановлений гр. [PERSON] , [INFO] , проживаючий в [ADDRESS] пояснив свої дії тим, що він відпочивав та ремонтні роботи, заважали його відпочинку, тому він вчинив перебуваючи в емоційному стані. Під час перевірки ВАТ «УКТРАНСМІСТ» надано довідку про нанесені збитки, які складають 17 852 гривні. В ході проведеної перевірки слідчим відділом управління поліції не встановлено підстав та приводів для внесення даної події до Єдиного реєстру досудового розгляду матеріалів.» При цьому, зі змісту відповіді Національної поліції України адресованій ВАТ «УКТРАНСМІСТ» (а.с. 11), вбачається, що заяву [PERSON] було розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» у зв`язку з тим, що у вказаному зверненні відсутні ознаки кримінального правопорушення (сума збитків не перевищує 222 500,00 грн) та з метою відшкодування завданих збитків рекомендовано звернутися до страхової компанії. 06.11.2018 між ПрАТ «СГ «ТАС» та ТОВ «УКТРАНСМІСТ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00240432 (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2019 представник власника пошкодженого екскаватор-навантажувача, д.н. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, внаслідок події, яка відбулася 24.06.2019 (а.с. 14). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування (зворотній бік а.с. 6), сума страхового відшкодування, згідно рахунку-фактури № KVZP0252806 від 24.06.2019 (а.с. 7), становить 15 163,45 грн. Зі змісту платіжного доручення № 35026 від 04.07.2019 (а.с. 5) вбачається, що ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило переказ 15 163,45 грн отримувачу ТОВ «Цеппелін Україна»; призначення платежу: «страхове відшкодування за договором № FO-00240432 від 06.11.2018, ТОВ «Цеппелін Україна ТОВ», Caterpillar 432F2, 69942АА, рах. KVZP0252806 від 24.06.2019, без ПДВ». Крім того, до позовної заяви долучено копії: страхового акту № 22006P/40/2019 від 03.07.2019 (а.с. 6); акту огляду транспортного засобу від 25.06.2019 (а.с. 9); свідоцтва про реєстрацію машини (а.с. 12); посвідчення тракториста-машиніста Вільгурського М.І. (а.с. 13); витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с. 15). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з довідки за результатами перевірки матеріалів по заяві [PERSON] . Національної поліції України: «24.06.2019 року до чергової частини Солом`янського управління поліції надійшла заява від гр. [PERSON] , [INFO] , проживаючого по [ADDRESS] , начальника охорони ВАТ «УКТРАНСМІСТ» який повідомив, що 23.06.2019 року по пр-ту Комарова, 46 в м. Києві невідома особа пошкодила автотранспорт, що належить підприємству, шляхом вкидання каміння у бокове скло екскаватора-погружчика (САТ-432) д.н.з. [NUMBER] , який здійснював ремонтні роботи, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 47185 від 24.06.2019 року. Як пояснив гр. [PERSON] , що 24.06.2019 року по пр-ту Комарова, 46 в м. Києві працівники підприємства здійснювала ремонтні роботи і близько 23.45 годин до місця проведення робіт підійшов невідомий чоловік та з хуліганських спонукань кинув каміння у бокове скло екскаватора-погружчика (САТ-432) д.н.з. [NUMBER] . Встановлений гр. [PERSON] , [INFO] , проживаючий в [ADDRESS] пояснив свої дії тим, що він відпочивав та ремонтні роботи, заважали його відпочинку, тому він вчинив перебуваючи в емоційному стані.». Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як свідчить правозастосовча практика, загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: -наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий; -протиправність дій того, хто завдав шкоду. За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом (до таких винятків відноситься, наприклад, відшкодування шкоди, заподіяної в стані крайньої необхідності); -причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат; - вина, того, хто завдав шкоду. При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до ст. 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З огляду на такі обставини, враховуючи, що позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені договором страхування, та оплатив спричинені збитки в порядку виплати страхового відшкодування, на користь позивача з відповідача належить стягнути 15 163,45 грн. У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19). Щодо судових витрат Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 481,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (а.с. 16). Враховуючи наведене,

Outcome: approved