Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18.04.2024 позов [PERSON] , від імені якої діє адвокат Лисенко Андрій Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», про визнання договору недійсним, в порядку захисту прав споживачів, задоволено частково та визнано недійсним Договір про реструктуризацію боргу від 13.12.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» та [PERSON] . В задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовлено. На підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України представник позивача до судових дебатів зробив заяву про те, що протягом 5 днів з дня ухвалення судом рішення ним будуть подані суду докази понесених витрат на правову допомогу із вимогою про їх стягнення з відповідача. 23.04.2024 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 15 000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 29.04.2024 заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі №642/556/24 прийнято до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у їх відсутність, заяву підтримують. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду заяви представника позивача, в судове засідання не з`явився, жодних заперечень проти вимог про стягнення витрат на правову допомогу не надав. Враховуючи викладене, суд ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 3 ч.1 ст.270\~ЦПК\~України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктом 1\~ч.2\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~передбачено,\~що\~Інші\~судові витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Так, відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, 1) витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно\~до ч.8\~ст.\~141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як зазначено у ч.4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2024 між адвокатом Лисенко А.О. та [PERSON] укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги. (а.с. 76-78) Згідно вказаного Договору, його предметом є зобов`язання адвоката надати правову допомогу клієнту у справі про захист прав споживачів про визнання недійсним Договору про реструктуризацію боргу від 13.12.2019, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Маніту», що включає збір доказів, підготовка про подання до суду заяв по суті спору та інших процесуальних документів, участь в судових засіданнях. Розділом 4 Договору визначено ціну договору та порядок оплати, а саме, що розмір гонорару за послуги/роботу адвоката складає 1000 грн. за 1 год. Також до заяви додано акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 31.01.2024. Вказаний акт містить детальний перелік наданих послуг у справі №642/556/24 із зазначенням витраченого часу на кожну надану правову послугу. Всього адвокатом витрачено 15 год. (а.с. 80) Згідно з копією товарного чеку №б/н від 31.01.2024, [PERSON] сплачено адвокату Лисенку А. 5000 грн. згідно з Договором про надання правничої (правової) допомоги від 31.01.2024 (а.с. 75 зі зворотної сторони) Також згідно з копією товарного чеку №б/н від 23.04.2024, [PERSON] сплачено адвокату Лисенку А. 10 000 грн. згідно з Договором про надання правничої (правової) допомоги від 31.01.2024 (а.с. 79) Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Суд також враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що представником відповідача, на виконання вимог ч.6 ст. 137 ЦПК України, не заявлялось клопотання про зменшення таких витрат позивача на правову допомогу. Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача, а також враховуючи визначення позивачем та адвокатом в договорі розміру гонорару шляхом погодинної ставки, підтвердження наданих адвокатом послуг із детальним розрахунком їх вартості, прийняття судом рішення про задоволення позову, категорію справи та значення її для позивача, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу позивача є співмірним зі складністю справи, реальним і підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved