Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2024 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визначити місце проживання спільного з [PERSON] малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою її місця проживання: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2015 між сторонами укладено шлюб, в якому у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини фактично були припинені з липня 2023 року. З моменту припинення сімейних відносин між сторонами відсутня згода щодо визначення місця проживання нашої спільної дитини [PERSON] , [INFO] , який виявляє усвідомлене бажання проживати з батьком. У той же час, позивач не заперечує проти проживання меншого сина [PERSON] [INFO] з матір?ю [PERSON] , виходячи з дотримання найкращих інтересів для дитини. Крім того, [PERSON] є спроможним забезпечити сина усім необхідним, піклується про стан здоров`я дитини та її розвиток. Дитина відвідує приватну школу, гуртки та професійно займається футболом. Облікований в медичних установах. Витрати щодо оплати зазначеного вище повністю покладені на батька. 08.04.2024 від третьої особи Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення, де зазначено, що [PERSON] , 02.04.2024 надала до служби у справах дітей та сім?ї Солом?янської районної в місті Києві державної адміністрації пояснення, в якому зазначила, що не заперечує щодо визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , а тому у [PERSON] та [PERSON] відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Враховуючи відсутність спору між сторонами по вказаній справі Служба не має правових підстав для розгляду питання про надання до суду висновку органу опіки та піклування щодо розв?язання спору. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 41-42). Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05.02.2024 на підставі ст. 188 ЦПК України роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини (а.с. 46). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 05.02.2024 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче засідання (а.с. 47-48). 14.02.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження (а.с. 52А). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 67). Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина, [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно договору оренди квартири від 07.08.2023 та акту приймання-передачі до договору оренди квартири від 07.08.2023 [PERSON] , [INFO] орендує та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-19). Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.08.2021 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 28). Згідно пояснень [PERSON] наданих Начальнику служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві від 02.04.2024 [PERSON] не заперечує, щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 63). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що дитина повинна проживати разом з батьком з метою захисту прав та інтересів. Суд вважає, що встановлення саме такого порядку проживання буде повністю відповідати інтересам дитини, а також не буде порушувати права батьків щодо виховання та спілкування з дитиною. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище. V. Розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved