Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

22.04.2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, оскільки [PERSON] чиниться фізичне та психологічне насильство у сім`ї щодо неї. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2024 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги заяви, просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення заяви, вказав, що заявник постійно провокує та останній [PERSON] не переслідує. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 24.11.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошиського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1475, який рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 29.03.2021 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.02.2021 року. Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції тричі винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] серії АА №370527, АА №162937, АА 375413. Згідно листа Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 08.01.2024 року №н-3908/125/54/02-2024 вбачається неодноразові виклики [PERSON] до чергової частини зі служби «102» та отримання заяв від [PERSON] , а саме: - 27.05.2023 року о 00 год. 00 хв. до чергової частини зі служби «102» надійшло повідомлення [PERSON] з приводу того, що за адресою: [ADDRESS] , колишній чоловік погрожує та ображає. Мешкає окремо, але не повністю з`їхав з орендованої квартири, не всі речі забрав, та приходить, коли зручно; - 25.06.2023 року о 17 год. 39 хв. до чергової частини зі служби «102» надійшло повідомлення [PERSON] з приводу того, що за адресою: [ADDRESS] , розлучені з чоловіком офіційно, зараз він у квартирі заявника та не хоче йти звідти; -30.06.2023 року надійшла заява [PERSON] , з приводу того, що близько місяця по теперішній час колишній чоловік [PERSON] здійснює домашнє насильство психологічного та фізичного характеру; - 07.08.2023 року надійшла письмова заява [PERSON] , з приводу того, що колишній чоловік [PERSON] порушує спокій, слідкує за місцем розташування, говорить про неї неправдиві речі, налаштовує дитину проти неї. Заходить в її соціальні мережі, дивиться повідомлення, поставив прослуховування на мобільний телефон сина. Забирає дитину, коли захоче і приїздить коли йому зручно; - 09.11.2023 року надійшла заява [PERSON] з приводу того, що 09.11.2023 року приблизно о 11 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] колишній чоловік [PERSON] наніс останній тілесні ушкодження, довідка КНП «КМКО №17 №12066; - 23.12.2023 року надійшла заява [PERSON] з приводу того, що колишній чоловік перешкоджає в спілкуванні зі спільною дитиною; - 26.12.2023 року о 14 год. 34 хв. надійшло повідомлення [PERSON] з приводу того, що за адресою: [ADDRESS] , приїхала до колишнього чоловіка, конфліктують з приводу, що не хоче віддавати дитину, говорить, що дитина буде з ним; - 28.12.2023 року о 17 год. 23 хв. надійшло повідомлення [PERSON] з приводу того, що за адресою [ADDRESS] , колишній чоловік буянить в кафе «Двин», налякані діти; - 29.12.2023 року о 18 год. 30 хв. надійшло повідомлення [PERSON] з приводу того, що за адресою [ADDRESS] , колишній чоловік [PERSON] на разі телефонує дитині та налаштовує дитину проти родини, хоча він має припис на три дні, також він погрожує приїхати зараз та розібратися з заявником; - 31.12.2023 року о 19 год. 27 хв. надійшло повідомлення [PERSON] з приводу того, що за адресою [ADDRESS] , колишній чоловік прийшов до заявника та говорить, що має право заходити в квартиру, що його ніби запросила спільна дитина. Потрібна поліція. Також заявник говорить, що у чоловіка був припис, який закінчився в 18 год. 00 хв., але він його постійно порушував. Чоловік хоче забрати спільну дитину з собою. Отже, саме [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства, і наявні значні ризики повторення протиправних дій щодо неї з боку [PERSON] . Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що необхідно видати стосовно кривдника [PERSON] обмежувальний припис на строк 6 місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження прав особи, а саме: 1. Заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2. Заборонити [PERSON] наближатися до місця проживання [PERSON] на відстань 500 м.; 3. Заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4. Заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved