Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК», через свого представника адвоката Мужик Н.Т., який діє на підставі довіреності №020686/24 від 10.01.2024р, звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 651383966 від 18.02.2022 року в сумі 35 754 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо строків та порядку повернення кредитних коштів. Відповідач не надав письмового відзиву проти позовних вимог. 28.03.2024р. судом відкрито провадження у справі із визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача АТ «СЕНС БАНК» не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з тим, представником позивача - Рудницьким Ю.І., який діє на підставі довіреності №020693/24 від 08.01.2024р. до суду подане клопотання від 18.04.2024р., в якому останній просить розглянути справу у відсутність представника позивача та повідомляє, що позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, у вказаному клопотанні представник зазначає, що він не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду, а також шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер відповідача через додаток «Viber», яке було доставлене 28.03.2024р. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 18.02.2022р. між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», яке 30.11.2022р. змінило назву на АТ «СЕНС БАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12.08.2022р., був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» - обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №651383966 (далі Кредитна угода). За умовами Кредитної угоди Банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 25 000 грн. Умовами угоди передбачено, що кредит надається безготівковим шляхом на період 12 місяців на умовах повернення позичальником кредиту зі сплатою 39,59% річних за користування кредитними коштами. За умовами Кредитної угоди погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватись позичальником щомісячно шляхом здійснення обов`язкового мінімального платежу в розмірі 5% від суми заборгованості, але не менше 50 грн., до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки. Також умовами Кредитного договору передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, неустойка у вигляді штрафу за прострочення внесення мінімального платежу одноразово за кожен факт виникнення прострочення, в розмірі 100 грн. в день виникнення прострочення та 300 грн. в дань за умови, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом п`яти робочих днів. 18.02.2022р. позивачем здійснено надання кредитних коштів відповідачу у вигляді кредитної лінії в розмірі 25 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача. Починаючи з 18.02.2022р. відповідач активно користувався кредитними коштами та здійснював видаткові операції по картковому рахунку. Натомість всупереч умов Кредитної угоди відповідач не вживав заходів для погашення в повному обсязі існуючої на таку дату кредитної заборгованості, внаслідок чого допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 22.01.2023р. за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 35 754 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 20 904 грн. 46 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 13\~513 грн. 68 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом 39 грн. 82 коп., заборгованість по сплаті неустойки 1\~296 грн. 04 коп. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює повне погашення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та положеннями укладеної між сторонами Кредитної угоди. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Укладаючи Кредитну угоду сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення обов`язкового щомісячного платежу в розмірі 5% від залишкової суми заборгованості, але не менше 50 грн. Частина такого платежу мала йти на погашення заборгованості по тілу кредиту, а інша частина по відсоткам за користування кредитними коштами. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору не виконував належним чином свого зобов`язання із здійснення щомісячних платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому неналежним чином виконував свої обов`язки, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за фактичне користування кредитними коштами. Аналіз наданих позивачем виписки по особовому рахунку на ім`я відповідача свідчить про існування у відповідача станом на 22.01.2023р. заборгованості на загальну суму 35\~754 грн. Отже вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3028 грн. /а.с. 3/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved