Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить: визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221889001:21:053:6003 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. Єдиним спадкоємцем майна за заповітом, після померлої [PERSON] є [PERSON] . Співвласниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221889001:21:053:6003 є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса від 09.05.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки неможливо визначити яка саме частка у праві власності належала [PERSON] . Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 02.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.10.2023 року позивач уточнив позовні вимоги, шляхом подачі відповідної заяви, в якій просить: визначити частку померлої [INFO] [PERSON] в спільному сумісному майні в розмірі 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:21:053:6003, розташованій за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 3221889001:21:053:6003 в порядку успадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] 20.03.2024 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача\~Димерської селищної\~ради Київської\~області Вишгородського\~району в\~судове засідання\~не з`явився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~причини неявки\~суду невідомі. Представник третьої\~особи в\~судове засідання\~не з`явилась,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~причини неявки\~суду невідомі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 24.11.2016 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Ястремською Ж.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-957, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй і на, що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 18.03.2022 року. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, на спадкове майно яке лишилось після смерті [PERSON] . З копії спадкової справи №293/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 22.06.2022 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка зареєстрована нотаріусом під №675. Постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Ястремською Ж.В. від 09.05.2023 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221889001:21:053:6003 відмовлено, оскільки не можливо визначити склад спадкового майна [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 3221889001:21:053:6003, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частина перша статті 355 ЦК України визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ст.357 ЦК України, під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із статтею 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи, що домовленості про розмір часток у спільній власності на земельну ділянку між співвласниками не було, їх частки є рівними. Таким чином, із вказаної норми закону вбачається, що частки померлої [PERSON] , [PERSON] та відповідача [PERSON] , щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221889001:21:053:6003, є рівними по 1/3 частині у кожного. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Отже, під час розгляду справи не встановлено, що частки кожного співвласника земельної ділянки не є рівними. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в пункті 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи вищевикладена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення, частки померлої [INFO] [PERSON] в спільному сумісному майні в розмірі 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:21:053:6003, розташованій за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 3221889001:21:053:6003 в порядку успадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , суд дійшов наступного. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. За ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки позивач як спадкоємець за заповітом відповідно до приписів статей 1216, 1218 ЦК України має право, в порядку спадкування на належну 1/3 частину спадкодавцю на праві власності земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 3221889001:21:053:6003. На підставі статей 1216, 1217, 1218, 1220, 1225, 1261, 1270, 1297 ЦК України, статей 81,125,126 ЗК України,

Outcome: approved