Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є власником автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] . 26 квітня 2023 року сталась ДТП за участі її автомобіля та автомобіля Lexus RX350, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду винним у даному ДТП визнано відповідача. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Lexus RX350, державний номерний знак [NUMBER] , на час пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Граве Україна». Для визначення розміру завданої шкоди, нею було замовлено та отримано в СПД [PERSON] звіт №9744. При огляді автомобіля за наполяганням експерта для виявлення та з`ясування всіх можливих прихованих дефектів необхідно було підняти автомобіль на СТО з підіймачем, за що нею сплачено 1368 грн. Дані витрати має відшкодувати відповідач. Вказала, що згідно звіту завданий їй матеріальний збиток становить 108\~931,17 грн., що майже відповідає вартості відновлювального ремонту на офіційному СТО марки Mitsubishi Ніко Автоальянс» складає 115\~639 грн. За її зверненням ПрАТ «СК «Граве Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 54\~950 грн.. Решту збитку в розмірі 53\~981,17 грн. має відшкодувати [PERSON] . У добровільному порядку відповідачка шкоду не відшкодувала, тому вважає своє право порушеним та таким, що підлягає судовому захисту. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : 53\~981,17 грн. завдану матеріальну шкоду; 1\~368 грн. витрати на дефектування пошкоджень; 1073,60 грн. сплачений судовий збір. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2023 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 грудня 2023 року відповідач [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття, позовну заяву з додатками. Заперечень щодо визначеного порядку розгляду справи сторони не висловили. У судовому засіданні 12 лютого 2024 року за клопотанням представника відповідача адвоката Руденко Д.В. у якості третьої особи залучено ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна». 27 лютого 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача [PERSON] . Не погоджуючись з доводами позову, відповідачка вказала, що поданий позивачем звіт №9744 не може бути належним та допустимим доказом відповідно до вимог ЦПК, оскільки оцінювач жодної відповідальності не несе, його кваліфікацію не можливо перевірити. Також рахунок офіційного СТО марки Mitsubishi Ніко Автоальянс» не може підтверджувати розмір збитків, оскільки ремонт автомобіля там не здійснювався, рахунок не оплачений. Вважає, що позивач не довела завданого розміру збитку. Для захисту своїх право, вона звернулась за наданням правової допомоги та очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 12\~500 грн. Просила відмовити у задоволенні позову та вирішити питання розподілу судових витрат. У судовому засіданні представник позивача адвокат Поливач Є.Ю. позовні вимоги підтримав. Суду пояснив додатково, що автомобіль частково ремонтувався. Але у нього відсутня інформація де саме і що саме робилось, вартість таких робіт. Просив позов задоволити. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Руденко Д.В. проти позову заперечував. Суду додатково пояснив, що відповідач не зобов`язаний відшкодувати ПДВ, на яке було зменшено розмір страхової виплати. Просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 26 квітня 2023 року приблизно о 17 годині 50 хвилини водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus RX350, державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Авіаторів 38 в с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанського району, Київської області, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотрималася безпечної дистанції, допустила зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила п.12.1., п.13.1. ПДР. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року [PERSON] визнано винною за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus RX350, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209403087. Відповідно до п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Тобто, вказані вимоги не є обов`язковими та визначаються на розсуд замовника дослідження. Разом з тим, згідно скріншоту з iMessage на номер [NUMBER] , [PERSON] викликалась на огляд автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , на 01 травня 2023 року. Відповідно до звіту № 9744 від 11 травня 2023 року про оцінку колісного транспортного засобу складеного на замовлення ПрАТ «СК «Граве Україна» вартість матеріального збитку власнику Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , складає 70\~336,73 грн, а вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 108\~931,17 грн. 30 травня 2023 року ПрАТ «СК «Граве Україна» перерахувало на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 54 950 грн. Відповідно до рахунку №0000003246/0000001917 від 01 травня 2023 року вартість відновлювального ремонту на офіційному СТО марки Mitsubishi Ніко Автоальянс» складатиме 115\~639 грн. (з ПДВ 138\~767,76 грн. Позивач також поніс витрати пов`язані за проведенням оглядом пошкодженого транспортного засобу для складанням звіту в розмірі 1\~368 грн., що підтверджується нарядом-замовленням №НЦ004233, рахунком-фактурою №НЦ004233, актом приймання-передачі та квитанцією про сплату №41052881 від 02 травня 2023 року на суму 1368 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказував на те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з його пошкодженням перевищує вартість завданого матеріального збитку, який був сплачений страховою компанією, а тому просив стягнути з відповідача на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування. Згідно з ч. 1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Згідно зі абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МСТБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №147/66/17). При цьому, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Тобто, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наведених обставин справи вибачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 08 травня 2021 року, за участю сторін у справі та наявність вини [PERSON] у ній. Також встановлено, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень. Позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 54\~950 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказував на те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з його пошкодженням перевищує вартість завданого матеріального збитку, який був сплачений страховою компанією, а тому просив стягнути з відповідача на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування яка складає 53\~981,17 грн. На підтвердження своїх вимог позивач надав звіт № 9744 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 11 травня 2023 року (вартість відновлювального ремонту становить 108\~931,17грн.). Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з його пошкодженням перевищує вартість завданого матеріального збитку, який був сплачений страховою компанією, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування. Однак, виходячи з положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість у разі відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту оплати ним ремонту пошкодженого транспортного засобу і, відповідно, доказів оплати податку на додану вартість, такі докази відсутні і в матеріалах справи, а тому суд погоджується з доводами відповідача про те, що розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, слід розраховувати шляхом вирахування ПДВ з оціненої шкоди, наступним чином: ПДВ = 108\~931,17 грн / 1,20 * 0,20 = 18\~155,19 грн. Сума оціненої шкоди без ПДВ: 108\~931,17 грн - 18\~155,19 грн = 90\~775,98 грн. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 35\~825,98 грн (90\~775,98 54\~950,00), де 90\~775,98 грн - вартість відновлювального ремонту згідно Звіту без ПДВ; 54 950 - сума страхового відшкодування сплачена ПрАТ «СК «Граве Україна». Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, позивач поніс витрати при огляді автомобіля на суму 1368 грн., які також підлягають стягненню з відповідача. Тобто загальна сума до стягнення становить 37\~193,98 грн. Доводи представника відповідача про те, що Звіт у даній справі, який не містить посилань на те, що його складено для подання до суду, а також не містить попереджень оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому не може бути належним доказом у справі, не приймаються до уваги суду виходячи з такого. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачем було надано звіт № 9744 від 11 травня 2023 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем [PERSON] , та засвідченого керівником суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №4785 від 26 липня 2006 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] , становить 70\~336,73 грн, а вартість відновлюваного ремонту КТЗ (з урахуванням ПДВ 20%) складає 108\~931,17 грн. Згідно Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності України, [PERSON] має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (напрямок діяльності 1.3.- «Оцінка колісних транспортних засобів»). Звіт про оцінку містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна. Звіт підписаний оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплений печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Так, ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачем, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Крім того, як зазначено у вказаному звіті, його було проведено відповідно до Методтики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/52092. Вказана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. (п.1.2.-1.3 Методики). Вказана методика застосовується зокрема із метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики). Як визначено методикою, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. Таким чином, звіт оцінювача про розмір завданих збитків завданих власнику в разі пошкодження КТЗ є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, Постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року м. Київ справа № 461/2217/19). Зазначений звіт не є висновком експерта ураховуючи, що він складений не експертом, а суб`єктом оціночної діяльності, клопотання про проведення експертизи відповідачем не заявлялося, не поданий і власний висновок експерта на спростування доказу позивача. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи частину задоволених вимог, до стягнення з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 721,35 грн. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи завдання шкоди, яка не відшкодована у добровільному порядку, позивач захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом стягнення збитків, а відтак і про задоволення позову частково. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved