Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

До суду надійшов позов Лозівської міської ради Харківської області до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 117254,36 грн, зарахувавши її на розрахунковий рахунок бюджету Лозівської міської територіальної громади. В обґрунтування позивачем було вказано, що 31.10.2023 року вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області у справі №629/4807/23 [PERSON] , [INFO] , було визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України. Вироком встановлено, що у січні 2023 року [PERSON] здійснив незаконну порубку дерев у лісових захисних насадженнях на території Лозівської міської ради Харківської області, чим заподіяв позивачу майнову шкоду на суму 117 254, 36 грн. Вирок набрав законної сили 01.12.2023 року. Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк учасникам справи для подання заяв по суті. Відзив відповідачем подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 31.10.2023 року вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області у справі №629/4807/23 [PERSON] , [INFO] , було визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України(а.с.5-8). Вироком встановлено, що у січні 2023 року [PERSON] здійснив незаконну порубку дерев у лісових захисних насадженнях на території Лозівської міської ради Харківської області, чим заподіяв позивачу майнову шкоду на суму 117 254, 36 грн. Вирок набрав законної сили 01.12.2023 року. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч.2 ст.22 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів настільки, наскільки це можливо. Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 Цивільного кодексу України, встановлює, що власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG» № 38432/97 від 29.03.2001 використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. Так, згідно з викладеним у вироку, [PERSON] вину в пред`явленому обвинуваченні визнав. Враховуючи вище вказане, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вище викладене, зважаючи на те, позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні позивачем з позовною заявою, у розмірі 3028, 00 грн. Зважаючи на вище викладене,

Outcome: approved