Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

15.04.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Загорулько Євген Олегович засобами поштового зв`язку, протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, звернувся до суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення солідарно з Харківської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ: 02910108); Харківської обласної державної адміністрації ((Харківська обласна військова адміністрація) код ЄДРПОУ: 23912956); Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації ((Департамент культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації) код ЄДРПОУ: 02230856) на користь [PERSON] (код ЄДРПОУ: РНОКПП: [NUMBER] ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. (сорок тисяч грн. 00 коп.) Заява обґрунтована тим, що у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовною заявою керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Департамент культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації) до Харківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору дарування нежитлової будівлі та земельної ділянки, повернення земельної ділянки. Рішенням суду від 09.04.2024 позовні вимоги керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Департамент культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації) до Харківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору дарування нежитлової будівлі та земельної ділянки, повернення земельної ділянки залишено без задоволення. Представник відповідача просить стягнути з позивача понесені [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 40 000 грн. У судове засідання представник відповідача - Харківської міської ради, відповідача - [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали. Представник позивачів - Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Департамент культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації) надав до суду заяву, в якій просив зменшити витрати на оплат правничої допомоги з 40 000 до 1 000 у зв`язку з тим, що заявлені витрати не відповідають принципам розумності та співмірності із заявленими позовними вимогами та є необґрунтованими. Представник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова та представник відповідача [PERSON] - адвокат Загорулько Є.О. надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, представник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова заперечував проти задоволення заяви, оскільки Харківська обласна прокуратура не є стороною у справі, а також розмір заявлених витрат є надмірним та належним чином не обгрунтованим. За положеннями частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, вивчивши заяву та додані до неї докази, перевіривши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи, визначеним у відзиві, розмір судових витрати в зв`язку із розглядом справи, пов`язаних із наданням йому професійної правничої допомоги адвоката визначено в розмірі 40 000, 00 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 23.01.2023 б/н (далі - Договір) з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 15.12.2023 № 1, за надання правничої допомоги у цивільній справі № 552/8680/22 Клієнт незалежно від результату виконання доручення зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, фіксований розмір якого становить 40 000,00 (сорок тисяч) грн. в строки та в порядку, визначені п. 3.2 Договору. 20.12.2023 представником відповідача адвокатом Загорулько Є.О. в порядку ч. 1 ст. 246 ЦПК було подано до суду заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п. 3.2 Договору Клієнт зобов`язаний оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданого Адвокатом акту прийому-передачі наданих послуг, протягом 60-ти (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання акту. При цьому акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено Клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х днів після ухвалення рішення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог або прийняття ухвали що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Відповідний акт було підписано сторонами Договору 11 квітня 2024 року. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. У випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20). Під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц). Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Водночас ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20). Отже, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21). Зважаючи на те, що представництво інтересів держави здійснює прокурор, саме він і є фактичною стороною у справі, тому у даному випадку в тому числі на орган прокуратири мають бути покладені витрати відповідача на професійну правничу допомогу. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 10, п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 11, ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», а також враховуючи, що Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова Харківської області не має статусу юридичної особи, діє без коду ЄДРПОУ (який є обов`язковим реквізитом виконавчого документа), оскільки підпорядкована Харківській обласній прокуратурі (код ЄДРПОУ 02910108) слід констатувати, що саме на Харківську обласну прокуратуру як юридичну особу мають бути покладені витрати відповідача на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Указана судова практика є незмінною. Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від представника позивачів - [PERSON] , до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному клопотанні представник позивачів просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 40 000, 00 грн. до 1 000, 00; У задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі № 552/8680/22, в частині стягнення з Харківської обласної державної (військової) адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що визначено представником [PERSON] є завищеним, несправедливим, та належним чином перед судом не обґрунтованим. Проте, суд з такими доводами представника позивачів не погоджується з огляду наступне. Суд вчергове наголошує на тому, що за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Надаючи оцінку сумі відшкодування на предмет відповідності критерію розумності, суд бере до уваги тривалий час розгляду справи, кількість судових засідань, в яких брав участь представник відповідача адвокат Загорулько Є.О., в тому числі необхідність прибуття до Київського районного суду м. Полтаву; кількість складених та поданих до суду заяв по суті справи; кількість складених та поданих до суду заяв з процесуальних питань; значення справи для відповідача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., на переконання суду, є розумними та такими, що відображають реальність адвокатських витрат, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Оцінюючи складність даної справи, суд ураховує предмет спору й характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставин, які підлягають з`ясуванню, доказів, які підлягають оцінці, обсяг поданих процесуальних документів. Також, суд враховує загальну тривалість процесу, кількість судових засідань, які відбувалися з викликом учасників процесу. Крім того, представником позивачів - [PERSON] , в обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не надано жодних доказів їх не співмірності. Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved