Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

21 березня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 липня 2008 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 12 березня 2024 року відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 69 924 грн 54 коп., з яких: 20 252 грн 55 коп. заборгованість за тілом кредита; 49 671 грн 99 коп. заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 22 березня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі Анкета-заява). У Анкеті-заяві зокрема зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Бажаний кредитний ліміт у Анкеті-заяві не зазначений. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12 березня 2024 року становить 69924 грн 54 коп., з яких: 20 252 грн 55 коп. заборгованість за тілом кредита; 49 671 грн 99 коп. заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Однак, матеріали справи не містять доказів, що відповідачка розуміла, ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписуючи анкету-заяву про надання кредитної картки, в т.ч. з обов`язком щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у нарахованих банком порядку і розмірі. Отже, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України. Тому відсутні й підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач. Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17. При цьому, у підписаній відповідачкою Довідці про умови кредитування з використання кредитки універсальна GOLD від 22.04.2011 визначено, що базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) становить UAH - 2,5 %. Проте, з розрахунку заборгованості, наданого суду позивачем АТ КБ "ПриватБанк", вбачається, що процентна ставка, обумовлена сторонами у вказаній Довідці про умови кредитування від 22.04.2011 в розмірі 2,5 %, неодноразово змінювалась, в тому числі: з 05.04.2011 року збільшена до 30,0 %, з 01.04.2013 зменшена до 27, 60 %, з 01.09.2014 року - збільшена до 32,40 %, з 01.04.2015 року - збільшена до 42,00 %, з 01.08.2020 року - зменшена до 40, 80 %. Безпідставно нараховуючи відсотки за користування кредитом у збільшеному розмірі, а згодом відносячи цю заборгованість до простроченого кредиту та повторно нараховуючи відсотки, банк незаконно та штучно збільшував суму заборгованості. Відповідачка же цю неправомірно нараховану заборгованість погашала, що також простежується з виписки по рахунку. Грошові кошти, які були сплачені [PERSON] на погашення заборгованості, неправомірно відносилися на погашення протиправно збільшених відсотків та тіла кредиту, збільшеного за рахунок списання цих відсотків. Отже, розмір заборгованості, заявлений позивачем, визначений усупереч вимог закону та умов договору. Разом з цим, банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв`язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. В матеріалах справи відсутні відомості про узгодження між сторонами змінюваної процентної ставки. Враховуючи, що позичальник періодично здійснювала погашення за наданим кредитом, у т.ч. й нарахувань, не передбачених в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування, суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір заборгованості за відсотками. Неправильність розрахунку позивача полягає не в арифметичних діях, а в принципах та підставах нарахування боргу, що безумовно впливає на його розмір, який не може ґрунтуватися на припущеннях. Іншого належного розрахунку заборгованості за відсотками, який би відповідав обумовленими сторонами умовами кредитування, позивач до позову не долучив. Відтак, наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за відсотками не є безспірним доказом їх розміру, а тому позовні вимоги про їх стягнення не можуть бути задоволені. За змістом положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення 20 252 грн 55 коп. - заборгованості по фактично отриманих відповідачкою в борг кредитних коштів, які не були повернуті та розрахунок заборгованості по якій відповідачкою не спростований належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 701 грн 61 коп. (20 252 грн 55 коп.х 2 422 грн 40 коп. /69 924 грн 54 коп.).

Outcome: partial