Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс», код ЄДРПОУ 20474912, завдані збитки у розмірі 16967 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень), сплачену суму судового збору 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) В обгрунтування позову зазначили, що31 січня 2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна №DNHENBR-190V3IW. Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у договорі саме квартири за адресою [ADDRESS] . Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 03.10.2021 стався страховий випадок квартиру було затоплено з квартири, яка знаходилась поверхом вище, а саме №70, згідно з актом про залиття квартири. Залиття сталось внаслідок несправності внутрішньо квартирного трубопроводу холодного водопостачання на кухні в квартирі №70 . Згідно відповіді на претензію та подальшого листування, власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . З заявою про виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи, у зв`язку з чим страхова компанія здійснила виплату у розмірі 16967 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідач на його користь завдані збитки у розмірі 16967 грн., сплачену суму судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, та просив суд постановити по справі заочне рішення. Відповідач у судовому засіданні проти обставин, викладених у позовній заяві не заперечувала, однак, зазначила, що розмір заподіяної шкоди є завищеним. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що 31 січня 2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна №DNHENBR-190V3IW. Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у договорі саме квартири за адресою [ADDRESS] . Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 03.10.2021 стався страховий випадок квартиру було затоплено з квартири, яка знаходилась поверхом вище, а саме №70, згідно з актом про залиття квартири. Залиття сталось внаслідок несправності внутрішньо квартирного трубопроводу холодного водопостачання на кухні в квартирі №70 , що підверджується відповідним актом від 05.10.2021 року. Згідно відповіді на претензію та подальшого листування, власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . З заявою про виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи, та надав всі необхідні документи. На підставі цієї заяви та наданих документів був складений страховий акт № АRХ 2964670 від 19.10.2021року та в цей же день виготовлено розрахунок страхового відшкодування на суму 16967 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень), яка виплачена страхувальнику. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди. Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду. За правилами ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved