Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до АТ "Державний ощадний банк Україи" про скасування запису про заборону на нерухоме майно, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження №50841329 на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] згідно повідомлення Свалявського відділення Ощадбанку б/н від 25.04.1988 року. В обгрунтування доводів зазначає, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на підставі договору дарування від 19.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Закарпатської області та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав. Вимоги мотивує тим, що ним було отримано витяг з Державного реєстру речових прав щодо об`єкту нерухомого майна №337672809, згідно якого встановлено, що Свалявським відділенням ощадбанку 25.04.1988 року було зареєстровано обтяження (заборона) згідно повідомлення без номера та прийнято рішення про реєстрацію заборони на майно на ім`я [PERSON] . Вимоги мотивує тим, що наявність вказаної заборони порушує права позивача як власника житлового будинку щодо розпорядження своїм майном при вчиненні нотаріальних дій. Позивач просить суд скасувати заборону на майно, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, номер запису обтяження 50841329 на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] згідно повідомлення Свалявського відділення Ощадбанку б/н від 25.04.1988 року. Суд своєю ухвалою від 26.03.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначений на 13:30 годину 24.04.2024 року. Представник позивача Кошеля Н.В., яка діє в інтересах [PERSON] подала до суду заяву (вх.№2944) про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача-адвокат Земляной Д.В., який діє в інтересах АТ "Державний ощадний банк України" (довіреність №19/4-02/621 від 21.12.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000833 від 13.01.2020 року) подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№2653). З позовними вимогами [PERSON] не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають нормам законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 55, 124 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд встановив, що згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав №337672743 від 01.07.2023 року - [PERSON] є власником житлового будинку у [ADDRESS] , розмір частки 1/1 (на підставі дублікату договору дарування серії НСК №902990 від 27.06.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Гуледза А.Г.). Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень підтверджується наявність запису про обтяження: реєстраційний номер обтяження 50841329, внесений 03.10.2006, зареєстрований державним реєстратором: приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. на підставі обтяження: повідомлення б/н від 25.04.1988, видавник Свалявське відділення Ощадбанку; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68268591 від 01.07.2023, приватним нотаріусом Гуледза А.Г., Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про суб`єкт обтяження: [PERSON] ; відомості про реєстрацію до поновлення /перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:3824062, 03.10.2006; додаткові відомості: № реєстра:519835-206, внутр.№2601СЕ2422DD4А25655С, коментарий:19-42/1988. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд встановив, що згідно повідомлення №57 від 07.07.2023 року керуючого відділення №10006/0104 [PERSON] , будь яка інформація щодо невиконання зобов"язань за померлою [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] перед АТ "Ощадбанк" відсутня (а.с.10). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - скасування судом обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна є підставою для скасування запису про його державну реєстрацію. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, аналізуючи надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, а саме дані, які містяться в копіях документів та матеріалах, суд вважає, що наявність заборони обтяження на будинок порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved