Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] ,\~ про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що\~ 21 березня 2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Сімейне життя у сторін не склалось, вони мають різні погляди на життя, інтереси, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Просить розірвати шлюб зареєстрований 21 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 216. Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду,\~ відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного та призначено судове засідання на 02 травня 2024 року. 02 травня 2024 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. 02 травня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги\~ визнала повністю та просила задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області\~\~ зроблено відповідний актовий запис за № 216. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 605,60 грн. сплаченого при поданні позову у розмірі 1211,20 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved