Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Продан О.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.07.2017 позивач уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області за актовим записом № 112. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Наслідки суперечок і сімейних негараздів негативно відображаються на становленні та духовному розвитку доньки. Останні два роки відповідачка контакту уникає, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та є недоцільним. У зв`язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Домовленості про сплату аліментів між ними немає. Відповідачка фізично здорова людина, працездатного віку. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягувати з відповідачки аліменти на утримання дочки у розмірі по 4000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання заяви до досягнення дитиною повноліття . Позивач та його представник будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідачка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, відповідно до якої на розірвання шлюбу згідна, позовні вимоги про стягнення аліментів заперечує, посилаючись на те, що постійного доходу немає. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи без сторін на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.2017 у Виноградівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області за актовим записом № 112, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2017. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини. Сторони проживають окремо, дитина знаходиться при батькові. Шлюб сторін носить формальний характер. Крім того між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої дочки. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка є фізично здоровою людиною, працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідачка як мати зобов`язана брати участь в утриманні дочки. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідачка на розірвання шлюбу згідна, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини та вважає, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі по 3000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Згідно з ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ \~ \~ \~ \~\~\~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 1211,20 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, відтак із відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved