Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, яку 21.11.2023 уточнив, в якій просив суд скасувати державну реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на 5/16 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , які він набув за Договором довічного утримання від 24.01.2022, укладений з позивачем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С. за №59; внести зміни до Договору довічного утримання від 24.01.2022, а саме виключити з договору набувача [PERSON] , а його 5/16 часток будинку в [ADDRESS] , передати другому набувачу за Договором довічного утримання від 24.01.2022 [PERSON] . В обгрунтування позову зазначено, що 24.01.2022 між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] , [PERSON] (набувачі) укладено Договір довічного утримання, догляду, відповідно до якого відчужувач передав набувач у власність кожного з набувачів по 5/16 часток свого будинку [ADDRESS] , а набувачі, в свою чергу, зобов`язались солідарно утримувати та доглядати позивача [PERSON] довічно, на умовах, викладених в цьому договорі. Набувач [PERSON] сумлінно виконує свої обов`язки за договором. Набувач [PERSON] не виконав жодного зобов`язання за договором відносно відчужувача [PERSON] . У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Договору, позивач звернувся в суд з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.11.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 19.02.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини неявки суду невідомо, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позов не скористався. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Третя особа приватний нотаріус ХМНО Попляк О. в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, про причини неявки суду невідомо, заяв та клопотань до суду не надавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 24.01.2022 між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] , [PERSON] (набувачі) укладено Договором довічного утримання (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С. за №59. (а.с. 10-11) За положеннями вказаного Договору, відчужувач, [PERSON] , передав у власність кожного з набувачів по 5/16 часток свого будинку [ADDRESS] , а набувачі [PERSON] та [PERSON] , в свою чергу, зобов`язались солідарно утримувати та доглядати [PERSON] довічно, на умовах, викладених в цьому договорі. Відповідно до п.10 Договору, набувачі зобов`язались довічно утримувати відчужувача, надаючи йому необхідне харчування, одяг, медикаменти та лікарські засобі, оплачувати за власний рахунок комунальні послуги, інші платежі, пов`язані з проживанням в зазначеній нерухомості відчужувача, надавати побутові послуги, забезпечувати відчужувача предметами і речами домашнього вжитку, тощо, виконувати доручення відчужувача, необхідні для забезпечення останнього належним доглядом. Згідно з п.11 Договору, вартість харчування, одягу та необхідної допомоги сторони встановили в розмірі 2000 грн. щомісячно, які сплачуються солідарно набувачами в рівних частках. Пунктом 11.1 Договору передбачено, що у разі неможливості подальшого виконання набувачами (одним із набувачів) своїх обов`язків за цим Договором з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувачів (одного з набувачів) можуть бути передані по додатковій угоді за згодою відчужувача іншій особі за спільною згодою сторін Договору. Відмова у наданні згоди на передання обов`язків набувачами (одного з набувачів) за цим Договором іншій особі може бути оскаржена в суді згідно чинного законодавства. Відповідно до п. 17, п. 17.1 Договору, усі зміни та доповнення до цього Договору, що зроблені за узгодженням сторін, повинні бути нотаріально посвідчені. В разі невиконання набувачами взятих на себе за цим договором обов`язків, договір може бути розірваний згідно ст.ст. 214, 755, 756 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 ст. 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір, що був посвідчений нотаріально, змінюється або розривається нотаріально посвідченою угодою. Недодержання нотаріальної форми відповідно до ст. 220 ЦК України тягне нікчемність угоди щодо зміни або розірвання договору. Якщо договір підлягає державній реєстрації, то угода про його зміну або розірвання також має бути зареєстрована. Тобто вказаними нормами законодавець передбачив, що у разі невиконання однією із сторін умов договору, такий договір може бути розірваний за рішенням суду. Вказані положення про розірвання договору кореспондуються з умовами, які узгодили сторони в Договорі від 24.01.2022, у разі невиконаннями набувачами своїх обов`язків. (п. 17.1 Договору) В той час, позивачем не заявлялось вимоги про розірвання Договору довічного утримання в частині відповідача [PERSON] , як передбачено приписами закону та укладеним між сторонами Договором. Крім того, Договір довічного утримання підлягає нотаріальному посвідченню, згідно вимог ст. 745 ЦК України, а тому, враховуючи положення ч.1 ст. 654 ЦК України, зміни до такого договору також повинні посвідчуватись нотаріально, недодержання нотаріальної форми тягне за собою нікчемність угоди, згідно вимог ст. 220 ЦК України. При цьому, сторони в п. 17 Договору від 24.01.2022 узгодили, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору повинні бути посвідчені нотаріально. Окрім цього, пунктом 11.1 Договору від 24.01.2022 сторони погодили між собою досудовий порядок врегулювання спору, а саме, що обов`язки набувача за цим Договором, у випадку неможливості ним виконання своїх зобов`язань, можуть бути передані іншій особі за додатковою угодою, яка повинна посвідчуватись нотаріально, за згодою сторін Договору. Відмова у наданні такої згоди на передання обов`язків набувача іншій особі може бути оскаржена до суду. Однак, позивачем та його представником не зазначено і не доведено, що ними вчинялись дії на отримання такої згоди від відповідача [PERSON] , враховуючи, що в результаті її ненадання вони можуть оскаржити таку відмову [PERSON] до суду. Таким чином, у даному випадку між сторонами склались договірні правовідносини, Договір від 24.01.2022 у всіх своїх пунктах є чинним, сторони передбачили можливість внесення змін до такого договору і відповідальність сторін за невиконання умов Договору, які, у даному випадку, не узгоджуються з позовними вимогами [PERSON] . Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (пункти 69 та 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №750/3917/17 (провадження № 14-24цс20) вказано, що «особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Право визначення способу захисту порушеного покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про внесення змін до Договору довічного утримання, шляхом виключення відповідача [PERSON] з числа набувачів, задоволенню не підлягає, так як не грунтується на вимогах закону та умовах Договору довічного утримання (догляду) від 24.01.2022. Що стосується позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на 5/16 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , які він набув за Договором довічного утримання від 24.01.2022, укладений з позивачем [PERSON] , то така вимога є похідною від вимоги про виключення відповідача з Договору, а тому також задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги про передання другому набувачу за Договором, [PERSON] , частки майна [PERSON] за цим же Договором, то така вимога теж є похідною і задоволенню не підлягає, крім того, чинним законодавством на передбачено такого передання майна, яке було відчужено особі на підставі нотаріально посвідченого договору. Оскільки в позові відмолено, судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем, згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed