Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які 19.02.2024 року уточнила та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частку земельної ділянки від загальної площі 1,169 га, яка розташована на території Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5122084200:01:001:0108 та право на 1/2 частку майнового паю розміром всього 3278 гривень 00 копійок із майна, що перебуває у колективній власності РАБК «Ново-Некрасівський» село Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіною О.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що частка спадщини [PERSON] на прийняте нею спадкове майно залишається відкритою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2024 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Саф`янівської Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,169 га, яка розташована на території Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913998, виданого 13.03.2007 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.07.521.00001. Крім цього, було встановлено, що [PERSON] належало право на майновий пай розміром всього 3278 гривень 00 копійок із майна, що перебуває у колективній власності РАБК «Ново-Некрасівський» село Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД - ХVI № 1013420, виданого 02.05.2019 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до довідки № 01/01-41/306/354 від 01.02.2024 року, наданої Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, відповідно до записів журналу реєстрації видачі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) [PERSON] дійсно видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД - ХVI № 1013270. Частка визначена в розмірі 3278 грн., або 0,09% від загальної вартості майна пайового фонду підприємств, яка на 03 січня 2001 року становила 3493,300 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.06.2009 року виконкомом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 1,169 га, яка розташована на території Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства та право на майновий пай розміром всього 3278 гривень 00 копійок із майна, що перебуває у колективній власності РАБК «Ново-Некрасівський» село Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56478479 від 11.06.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 05.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00022999712 від 30.05.2019 року, - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.10.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 12.10.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 76 від 01.02.2019 року, виданою виконкомом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, яка міститься в спадковій справі, заведеній після [PERSON] , тобто вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] разом із спадкодавцем постійно не проживала та з заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - 1/2 частки земельної ділянки від загальної площі 1,169 га, яка розташована на території Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, яку він прийняв, але не оформив після своєї дружини [PERSON] , померлої [INFO] ; - права на 1/2 частку майнового паю розміром всього 3278 гривень 00 копійок із майна, що перебуває у колективній власності РАБК «Ново-Некрасівський» село Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, яку він прийняв, але не оформив після своєї дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до заповіту від 16.05.2011 року, посвідченого секретарем Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 41, [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право - [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75645367 від 31.01.2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 16.05.2011 року, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Особи, які мають право на обов`язкову частку після [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після [PERSON] , тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 31.05.2019 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., були посвідчені свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстровані в реєстрі за №№ 3-556, 3-557. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.10.2018 року відділом ЗАГС Адміністрації міста Апатіти Мурманської області. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: - 1/2 частки земельної ділянки від загальної площі 1,169 га, яка розташована на території Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, яку вона прийняла, але не оформила після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] ; - права на 1/2 частку майнового паю розміром всього 3278 гривень 00 копійок із майна, що перебуває у колективній власності РАБК «Ново-Некрасівський» село Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, яку вона прийняла, але не оформила після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України. Втім за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України). У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України). Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів. Таким міжнародним договором є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (далі - Конвенція), що була чинна на час відкриття спадщини. Згідно зі статтею 44 Конвенції громадяни кожної із Договірних сторін можуть спадкувати на територіях інших Договірних сторін майно чи права за законом чи за заповітом на рівних умовах і в тому ж об`ємі, як і громадяни даної Договірної сторони. Відповідно до статті 45 цієї Конвенції право спадкування майна, крім випадків, передбачених пунктом 2 вказаної статті, визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої спадкодавець мав останнє місце проживання. У пункті 2 статті 45 Конвенції визначено, що право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. У статті 48 Конвенції передбачено, що провадження в справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких спадкодавець мав останнє місце проживання на час своєї смерті. Провадження в справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких знаходиться нерухоме майно. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України, тобто спадкування нерухомого майна здійснюється за матеріальним правом держави, на території якого це майно знаходиться (стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні; подання заяви про прийняття спадщини за законодавством російської федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» та статтею 1269 ЦК України; якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. Вищевказана правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 13.03.2023 року (справа 398/1796/20, провадження 61-432сво22). Згідно довідки, наданої МКУ «МФЦ м. Апатіти», яка міститься в матеріалах спадкової справи № 187/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , Мурманською обласною нотаріальною палатою міста Апатіти Мурманської області рф, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за місцем проживання з 11.09.2012 року до 06.10.2018 року в жилому приміщенні за адресою [ADDRESS] , знята з реєстрації 06.10.2018 року у зв`язку зі смертю. В матеріалах спадкової справи № 187/2018 року, заведеної нотаріусом нотаріального округу міста Апатіти Мурманської області Білевською М.С., наявна заява [PERSON] від 11.12.2018 року про прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] . 15.05.2019 року нотаріусом нотаріального округу міста Апатіти Мурманської області Білевською М.С. були посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , зареєстровані в реєстрі за №№ 51/52-н/51-2019-3-60, 51/52-н/51-2019-3-61, 51/52-н/51-2019-3-62. 1/2 частка земельної ділянки від загальної площі 1,169 га, яка розташована на території Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та право на 1/2 частку майнового паю розміром всього 3278 гривень 00 копійок із майна, що перебуває у колективній власності РАБК «Ново-Некрасівський» село Нова Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, це майно [PERSON] прийняла, але не оформила після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , воно знаходиться на території України, а отже регулюється правом України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється її син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.05.1986 року Каргасонським бюро РАЦС Тюмської області. У встановлений законом строк [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини, яка знаходиться на території України, до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто в Україні, а отже вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - сестра [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.10.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 12.10.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після [PERSON] , тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved