Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , яка діє як законний представник неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що неповнолітній син позивачки [PERSON] є законним володільцем транспортного засобу мотоцикла «LIFAN LF175-10M», д. н. [NUMBER] , який він придбав за 50000 грн. у [PERSON] , однак не встиг провести державну перереєстрацію транспортного засобу через раптову мобілізацію останнього. 07.10.2023 о 22:45 год. в с. Гопчиця по вул. Шевченка, водій [PERSON] керуючи мотоциклом «LIFAN LF175-10M», д. н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення з електроопорою, внаслідок чого мотоцикл отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.11.2023 у справі №143/1031/23 відповідача по справі [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, з метою досудового врегулювання спору, позивачка зверталася до відповідача з проханням відшкодувати завдану матеріальну шкоду, однак він від добровільного відшкодування шкоди відмовився, зазначивши, що кошти сплатить лише після ухвалення рішення суду про їх стягнення. Враховуючи зазначене просить стягнути з відповідача [PERSON] 50000 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. завданої моральної шкоди, а також судові витрати. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 19.02.2024 позовну заяву залишено без руху. 05.03.2024 на виконання вимог ухвали суду недоліки позовної заяви було усунуто та ухвалою суду від 08.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності (а. с. 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а. с. 26). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом беззаперечно встановлено, що 07.10.2023 о 22:45 год. в с. Гопчиця по вул. Шевченка, водій [PERSON] керуючи мотоциклом «LIFAN LF175-10M», д. н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення з електроопорою. Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.11.2023 у справі №143/1031/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 8). В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл «LIFAN LF175-10M», д. н. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, у зав`язку з чим законному володільцю транспортного засобу неповнолітньому [PERSON] завдано матеріальної шкоди в сумі 50000 грн. Також, в наслідок пошкодження транспортного засобу неповнолітньому [PERSON] завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях та суттєвих змінах у його житті. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. \~ \~ \~ \~ Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 14 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 визначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до частини першої, другої\~статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Таким чином, враховуючи вище викладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем [PERSON] неповнолітньому [PERSON] , в інтересах якого діє позивачка [PERSON] , дійсно заподіяно шкоду в розмірі 52000 грн., а тому позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача суми завданої шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, та на підставі ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved