Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

27.03.2023 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом вселення [PERSON] та членів його сім`ї у квартиру [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] надати [PERSON] ключі від вхідних дверей вказаної житлової квартири; зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні майном. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та його матері - відповідачці у справі [PERSON] , однак фактично у цій квартирі проживають рідна сестра позивача [PERSON] з членами її родини, які більше 10 років тому самовільно заселилася до квартири без згоди власників. На неодноразові звернення позивача про звільнення належної йому квартири [PERSON] та її син [PERSON] відповідали категоричною відмовою, оскільки добровільно залишати спірну квартиру наміру не мають, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 28.08.2023 провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю спору. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04.01.2024 скасовано ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 28.08.2023 про закриття провадження у справі, а справу направлено для продовження розгляду. 16.01.2024 справа з Сумського апеляційного суду надійшла до Охтирського міськрайонного суду. 21.02.2024 здійснено повторний автоматичний розподіл, визначено головуючого суддю Соколову Н.О. Ухвалою суду від 22.02.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 23.04.2024 ухвалою суду без виходу в нарадчу кімнату прийнято відмову позивача в частині позовних вимог про передачу ключів, в іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжено. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, зазначивши, що відповідачами передано ключі від спірної квартири, тому в цій частині вони відмовляються від позовних вимог. Іншу частину позову підтримали, зазначивши, що відповідач [PERSON] погрожував позивачу під час розмови по телефону викликати поліцію та звинуватити останнього у крадіжці коштів у разі його доступу до спірної квартири. Позивач зазначив, що [PERSON] перешкоджає йому у користуванні майном, оскільки підтримує свого сина. [PERSON] фізично не перешкоджає, але під час минулого судового засідання зазначила, що позивачу у спірній квартирі робити нічого. [PERSON] зазначив що якщо позивач зайде до квартири, він заявить до поліції та скаже, що в нього пропали гроші. У батьків була домовленість, що позивач житиме у квартирі по вул.. Київській, а сім`я [PERSON] по [ADDRESS] . Але зараз квартира на Київській зруйнована. Позивачу ніде жити, а відповідач [PERSON] отримує кошти за зруйноване майно. Про це позивачу відомо від сусідів. У судовому засіданні представник відповідачів зазначив, що відповідачі жодних перешкод позивачу у користуванні належною йому на праві спільної сумісної власності спірної квартири не чинять, проти його вселення до вказаного житла жодним чином не заперечували. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позивач є її братом. Їх мати [PERSON] зазначала, що квартира по [ADDRESS] належить [PERSON] . Між сторонами була домовленість, що це квартира відповідачів, а позивач жив у квартирі по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Вони хотіли оформити все, але не встигли через війну. Квартира на [ADDRESS] , в якій позивач проживав була зруйнована, позивач із сім`єю деякий час після цього жив у відповідачки. Непорозуміння почалися через гуманітарну допомогу. Відповідач не отримувала коштів від держави за зруйноване житло, оскільки правовстановлюючі документи знаходяться у позивача. Вона отримувала виплати як ВПО, ці гроші залишила у матері [PERSON] , яка повинна була передати їх позивачу. Квартиру по [ADDRESS] вона вважає своєю, оскільки вони жили там протягом 30 років, вкладали кошти, робили ремонти. Тепер її син [PERSON] там проживає. Відповідач [PERSON] зазначив, що з народження проживає у спірній квартирі. Частина квартири належить його бабусі [PERSON] , з її дозволу він там живе. Ніяких перешкод у користуванні житлом позивачу він не чинить. Ключі від квартири він передав позивачу, після цього з приводу вселення позивач йому не дзвонив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Позивач [PERSON] , допитаний як свідок, в суді пояснив, що він є співвласником спірної квартири. У вересні позивач мав розмову з [PERSON] : що вона отримала компенсацію за зруйноване майно - нехай віддає позивачу належне йому майно. Вона вказала, що то їх квартира по [ADDRESS] . Зазначила, що треба сплатити 4 тисячі євро, і тоді заселятися. Всі виплати за зруйноване житло отримує, правовстановлюючі документи може отримати в ЦНАПі. Позивач звертався до ОСББ і до поліції з приводу перешкод у користуванні відповідачами його майном. Після того, як [PERSON] надав ключі позивачу, він дзвонив з приводу вселення. [PERSON] погрожував, що викличе поліцію та зазначав, що вся квартира належить йому. Мати позивача [PERSON] зазначає, що спірна квартира не належить позивачу. Допитана в суді [PERSON] дружина позивача, зазначила, що її чоловік не може увійти до належної йому квартири. Вони з чоловіком проживали на вул.. Київській, після того, як квартиру було пошкоджено вибухом, вони деякий час жили у [PERSON] . Тоді переїхали у гуртожиток. [PERSON] оформила ВПО, отримувала гуманітарну допомогу. Чоловік просив віддавати йому гроші, щоб вони могли знімати житло, [PERSON] пообіцяла, але грошей не віддала. Свідку і її чоловіку немає де жити. [PERSON] сказала [PERSON] , що квартира по [ADDRESS] йому не належить, йому там робити нічого, сказала впустить його, якщо заплатить 4 тисячі євро, які були витрачені на ремонт. Де документи на квартиру свідку не відомо. Ключі [PERSON] віддав. Але коли останній дзвонив з приводу вселення, [PERSON] сказав, що викличе поліцію. Суд, заслухавши думку учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними братом і сестрою, їх матір`ю є відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на житло, власниками спірної квартири в [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Зазначена квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового форду» та перебуває у спільній сумісній власності зазначених осіб (а.с. 15, 16, 17). Аналогічні відомості про власників зазначені у технічному паспорті на вказану квартиру (а.с. 18-19). [PERSON] та відповідач [PERSON] не проживають у вказаній квартирі, однак значаться зареєстрованими по [ADDRESS] . Як встановлено в судовому засіданні, у спірній квартирі проживає [PERSON] . В судовому засіданні заслухано аудіо запис, доданий до матеріалів справи позивачем. Сторони визнали, що розмова відбувалася саме з їх участю. Так [PERSON] спочатку погоджувався впустити позивача до спірної квартири, але потім його думка змінилася та він висловлювався про його намір звернутися до поліції у разі проникнення позивача до спірної квартири. Відповідач [PERSON] під час розмови емоційно та однозначно зазначила, що не має наміру впускати позивача до спірного житла. Також суд встановив, що позивач мешкає у гуртожитку в [ADDRESS] . З приводу перешкод у користуванні майном, позивач звертався до Охтирського РВП та голови ОСББ, однак відповідей від зазначених осіб суду не надано (а.с.30,31). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК України). Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини четвертої статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. З встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що зі сторони відповідача [PERSON] , яка є співвласником спірної квартири та з її дозволу там проживає відповідач [PERSON] , а також зі сторони відповідача [PERSON] , який фактично проживає у спірній квартирі та заперечує проти вселення позивача, відбулось порушення прав позивача як співвласника спірної квартири, зокрема, в праві вільного проживання в ній. В той же час, відповідач [PERSON] , на думку суду не є належним відповідачем у справі. Вона хоча і заперечує проти задоволення позовних вимог, однак не є ні співвласником, ні користувачем спірного житла. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено ВС в постанові від 16.01.2019 № 309/2477/16-ц згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. З огляду на викладене та встановлені судом обставини щодо перешкоджання позивачу в користуванні спірною квартирою, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення в неї та зобов`язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод в користуванні майном. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані договір про надання правничої допомоги від 05.03.2023 про надання правничої допомоги адвокатом Кудіним О.М., акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.03.2023 за договором про надання правничої допомоги, квитанції до прибуткового касового ордеру, відповідно до якого, вартість роботи адвоката становить 8000 грн. Суд вважає, що з врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого на виконання відповідних робіт, обсягу наданих послуг, розмір заявлених послуг є співмірним. З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги позивача були задоволені, суд дійшов висновку, що з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, в сумі 8000 грн.

Outcome: partial