Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

04 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.12.2018 р. у розмірі 39354,38 грн (32035,14 грн заборгованість за кредитом, 7319,24 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом) та судові витрати, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. Представник позивача до судового засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не подала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого: За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.12.2018 39354,38 грн [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі Анкета-заява), у якій просила відкрити рахунок/карту у гривні. У анкеті-заяві зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви відповідно до ст. 634 ЦК України відповідач у повному обсязі приєднується до Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які розміщено на офіційному сайті банку та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Зобов`язався виконувати ці умови. Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин, договір кредитування, що укладався між сторонами повинен був складатися із заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та пам`ятки клієнта. Однак, додані до позову Умови і правила не підписані відповідачем, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тому відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. Така позиція висловлена Великою Палатою ВС у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи. Відтак, суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг і Тарифи ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.12.2018 року шляхом підписання Анкети-заяви. Разом з цим, згідно з довідками, що надані банком, за кредитним рахунком, яким користувалася відповідач, на підставі виданих їй платіжних карток, встановлено ліміт, який неодноразово змінювався, та станом на: 20.12.2018 року встановлений 500,00 грн, 08.05.2019 року був збільшений до 13000 грн, 21.01.2020 року до 23\~000,00 грн, 05.02.2020 року до 29 000 грн. Кінцевий строк дії виданої відповідачу кредитної картки жовтень 2022 року. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11.06.2023 становить 39354,38 грн і складається з: 32035,14 грн заборгованість за кредитом; 7319,24 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Однак, позичальником підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків тощо. У анкеті-заяві відповідачем надана лише згода на те, що він зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті. Не підтверджує узгодження з банком нарахування відсотків і надання банком до позову копію паспорту споживчого кредиту, яка підписана [PERSON] 20.12.2018, та у якій перелічені умови кредитування, оскільки підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту. Вказане відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, Постанова КЦС ВС від 22.11.2023 № 619/1384/21 (61-8064св23). Враховуючи наведені правові висновки та встановлені у справі обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування відсотків. З виписки за договором та розрахунку заборгованості встановлено, що нараховані банком відсотки погашались до 01.06.2022 (включно) за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого воно штучно збільшувалось (17730,67 грн відсотків погашено за рахунок тіла кредиту), а в подальшому відсотки нараховувались, але не включені у тіло кредиту та які наразі банк просить стягнути з відповідача (7\~319,24 грн). Враховуючи, що судом встановлено відсутність підстав для нарахування відсотків, позивачем хибно розрахована заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Відповідно до відомостей виписки за договором, позичальником витрачено 110611,19 грн з урахуванням нарахованих відсотків, тобто без урахування відсотків витрачено 85561,28 грн. Повернуто АТ КБ «ПриватБанк» 71 256,81 грн, а тому неповернутий борг складає (85561,28 71256,81) 14304,47 грн. За такого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 14304,47 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 975,58 грн (14304,47*2684,00/39354,38 грн).

Outcome: partial