Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив скасувати наказ №25/ос від 14.02.2022 року Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» структурний підрозділ «Покровське вагонне депо» про звільнення [PERSON] з посади слюсаря-інструментальника 5 розряду, дільниця з ремонту обладнання та обслуговування інструменту і вимірювальних приладів за п. 4 ст. 40 КЗпП; поновити [PERSON] на посаді слюсаря інструментальника 5 розряду, дільниця з ремонту обладнання обслуговування інструменту і вимірювальних приладів Регіональна філія «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» структурний підрозділ «Покровське вагонне депо»; зобов`язати начальника відділу кадрів регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» структурний підрозділ «Покровське вагонне депо» внести відповідні зміни до трудової книжки [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20.08.2010 року він був прийнятий прибиральником виробничих приміщень ДП «Донецька залізниця» Вагонне депо Красноармійськ виробничої дільниці з ремонту автозчепного пристрою, 21.10.2010 року переведений слюсарем-інструментальником 5-го розряду виробничої дільниці по ремонту і налагодженню верстатного обладнання потоково-конвеєрних ліній та виготовленню і ремонту інструменту. 01.12.2015 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізоване шляхом злиття у публічне акціонерне «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Донецька залізниця». 01.12.2015 року Вагонне депо Красноармійськ Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізована у структурний підрозділ «Красноармійське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Структурний підрозділ «Красноармійське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 14.11.2017 року перейменовано на структурний підрозділ «Покровське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Регіональна філія «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 29.12.2018 року перейменована на регіональну філію «Донецька залізниця акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом № 25/ос від 14.02.2022 року він був звільнений за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. У наказі не вказано коли був прогул. Профспілковий комітет структурного підрозділу «Покровське вагонне депо» 10.02.2022 року дав свою згоду на його звільнення за прогул за відсутність на робочому місці. У протоколі засідання профспілкового комітету вказано, що його на засіданні просили пояснити його відсутність на робочому місці 02.02.2022 року, але ж його не було на робочому місці 09.02.2022 року з 11 години. На його ділянці, де він працюю ведеться «Журнал сдачи смен для дежурных слесарей- инструментальщиков» (мова оригіналу-російська) у журналі при здачі та прийнятті зміни робиться відмітка з датою та часом про те, що зміна здана, або прийнята. У вказаному журналі є відмітка про те, що він прийняв зміну 1.02.2022 року о 8 годині, здав зміну о 20 годині 02.02.2022 року, тобто 02.02.2022 року він працював до 20 години, ніякого прогулу 02.02.2022 не було. У цьому ж журналі є відмітка про те що він прийняв зміну 09.02.2022 року о 8 годині, відмітки про здачу зміни немає. Він дійсно пішов з роботи об 11 годині, але не 02.02.2022 року, а 09.02.2022 року, йому подзвонив на роботу його сусід [PERSON] і повідомив, що брат [PERSON] лежить непритомний біля дверей його квартири за адресою [ADDRESS] . Він залишив робоче місце, повідомивши про це майстра, прийшов додому і побачив, що дійсно його брат лежить біля дверей квартири, йому несподівано стало зле, він заніс його у квартиру та приводив до тями кілька годин. Письмових пояснень за відсутність його на роботі з 11 години 09.02.2022 ніхто не просив надати. Акт про відсутність його на робочому місці не складався, з ним ніхто його не знайомив. Звільнення працівника за прогул без отримання від нього письмових пояснень або складання акту про відмову надати такі пояснення є неправомірним (ст. 149 КЗпПУ). Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Вважає, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та не містить доказів щодо порушення прав і законних інтересів позивача. Припинення трудових відносин з позивачем проведено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та не свідчить про порушення трудових прав позивача. У позовній заяві позивач повідомляє, що був відсутній на робочому місці 09.02.2022 року з 11.00 години, але згідно журналу обліку робочого часу дільниці з ремонту обладнання та обслуговування інструменту і вимірювальних приладів слюсар - інструментальник [PERSON] знаходився на робочому місці з 08.00 год. до 20.00 год., що підтверджується його особистим підписом, про що вводить суд в оману. Також свою присутність на робочому місці у позовній заяві [PERSON] підтверджує відміткою у журналі «Журнал сдачи смен для дежурных слесарей[1]инструментальщиков» (мова оригіналу) , але вказаний журнал вівся самими слюсарями-інструментальниками з власної ініціативи для обліку виконаної роботи під час їх зміни та інформування про залишки не виконаної роботи на наступну зміну. Цей журнал не є документом структурного підрозділу, який би підтверджував облік робочого часу працівників. На дільниці з ремонту обладнання та обслуговування інструменту і вимірювальних приладів існує журнал обліку робочого часу працівників, в якому ведеться облік початку та закінчення робочої зміни працівників дільниці, який контролюється майстром дільниці з ремонту обладнання та обслуговування інструменту і вимірювальних приладів згідно наказу по структурному підрозділу «Покровське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». Журнал реєстрації приходу на роботу і виходу з роботи працівників ведеться згідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5. 09.02.2022 майстер [PERSON] запропонував Позивачу надати письмові пояснення відсутності його на робочому місці 02.02.2022, на що Позивач відмовився про що складено відповідний акт (копія акту додається). Також 09.02.2022 Позивачу було запропоновано ознайомитися з актами від 02.02.2022 о 14.00 та від 02.02.2022 о 20¬00, на що Позивач теж відмовився, про що складено відповідний акт. 09.02.2022 в структурному підрозділу «Покровське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» було проведено оперативну нараду за фактом відсутності 02.02.2022 на робочому місці слюсаря-інструментальника 5 розряду [PERSON] (копія протоколу додається). На оперативній нараді Позивач також відмовився ознайомлюватись з протоколом оперативної наради. 09.02.2022 року відповідно до ст. 43 КЗпП України адміністрація структурного підрозділу «Покровське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» направило клопотання на згоду на звільнення згідно п.4 ст.40 КЗпП України [PERSON] до первинної профспілкової організації структурного підрозділу. 10.02.2022 року відбулося засідання профспілкового комітету на якому був присутній [PERSON] , від надання пояснень щодо його відсутності на робочому місці 02.02.2022 відмовився. Згідно листа первинної профспілкової організації № 1 від 11.02.2022 було надано згоду на звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин. 14.02.2022 року з Позивачем було припинено трудові відносини згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. В позовній заяві позивач вказує на те, що залишив своє робоче місце 09.02.2022 з причин, що брат був непритомний та що попередив про це майстра. Але Позивач був відсутній саме 02.02.2022, а не 09.02.2022 про що свідчать записи в журналі обліку робочого часу працівників. Підтверджуючих документів, що брат був непритомний (звернення до «швидкої допомоги», медичного закладу тощо) Позивачем надано не було. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача в режимі відеоконференції просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви позивача слід відмовити по наступним підставам. Спір між сторонами виник у зв`язку зі звільненням працівника за прогул, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення трудового законодавства. 20 серпня 2010 року наказом (розпорядженням) державної адміністрації залізничного транспорту України державного підприємства залізничного депо Красноармійськ №134/ос від 20.08.2010 року про прийняття на роботу [PERSON] було прийнято на роботу прибиральником виробничих приміщень (а.с. 69). Відповідно до доповідної записки начальника підрозділу «Покровське вагоне депо» майстра дільниці 3 ремонтного обладнання [PERSON] від 02 лютого 2022 року вбачається, що [PERSON] самовільно 02 лютого 2022 року в 14 год 00 хв. залишив робоче місце з невідомих причин. Впродовж робочого дня неодноразово телефонував [PERSON] на його мобільний телефон, але на дзвінки не відповідав (а.с. 70). Також, працівниками були підписані акти про відсутність [PERSON] на робочому місці 02 лютого 2022 року з 14 год 00 хв. (а.с. 71-72). 09 лютого 2022 року було підписано акт про відмову [PERSON] надавати пояснення у письмовому вигляді, та акт ро відмову від ознайомлення з актом відсутності його на робочому місці (а.с. 75, 76). Протоколом №12 від 09 лютого 2022 року оперативної наради по структурному підрозділу «Покровське вагонне депо» за фактом відсутності на робочому місці слюсарем інструментальника 5 розрядку [PERSON] постановили у зв`язку з відмовою надання усних та письмових пояснень від [PERSON] про причини його відсутності на робочому місці 02 лютому 2022 року з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., прогулом без поважних причин (а.с. 77). 14 лютого 2022 року [PERSON] звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, що підтверджується наказом (розпорядженням) №25/ос від 14 лютого 2022 року про припинення трудового договору (контракту) (а.с. 82). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір. Так, норми ст.57 КЗпП України передбачають для працівників час початку і закінчення щоденної роботи (зміни), зокрема ст. 57 КЗпП встановлено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. При змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності. Тривалість перерви в роботі між змінами має бути не меншою подвійної тривалості часу роботи в попередній зміні (включаючи і час перерви на обід). Призначення працівника на роботу протягом двох змін підряд забороняється (ст.ст.58-59 КЗпП). Графік роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації установи, з додержанням установленої тривалості робочого тижня. Графіки змінності визначають: початок і закінчення роботи в кожній зміні; тривалість зміни; час надання і тривалість перерви для харчування і відпочинку в кожній зміні; надання вихідних днів. Під змінною роботою розуміється метод організації праці у дві, три або чотири зміни, який може бути безперервним або з перервами, за яким працівники послідовно змінюють один одного на одних і тих самих робочих місцях відповідно до графіка змінності (роботи), що вводиться в установі. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акта, тому він подається у довільній письмовій формі та підписується не менш ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано факт відсутності працівника на роботі протягом робочого дня. Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково зазначаються не тільки дата, а й певний час відсутності працівника. Після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана. Для з`ясування причини відсутності працівника на роботі роботодавець на свій розсуд може: 1) зателефонувати працівнику або членам його родини; 2) написати працівнику в доступні месенджери; 3) надіслати листа на особисту електронну скриньку; 4) відвідати працівника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання; 5) надіслати лист з повідомленням про вручення з пропозицією надати пояснення щодо своєї відсутності. Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Вочевидь, поважними причинами мають бути об`єктивні обставини, які безумовно перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті. У частині 1 статті 147 КЗпП України зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (стаття 149 КЗпП України). Водночас правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Посилаючись на поважність причин відсутності на робочому місці, зокрема 09 лютого 2022 року, позивач посилався на те, що йому подзвонив сусід і повідомив, що його брат [PERSON] лежить непритомний біля дверей його квартири. Також, зазначив, що він повідомив про це майстра, письмових пояснень за відсутність на робочому місці ніхто його не просив надати. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Слід зауважити, що законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Вочевидь, поважними причинами мають бути об`єктивні обставини, які безумовно перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті. Роботодавцем доведено факт відсутності позивача протягом робочого дня на робочому місці 02 лютого 2022 року без поважних причин. Письмових пояснень [PERSON] не надав не відповідачу, не суду, в яких би зазначив поважність причин його відсутності на робочому місці 02 лютого 2022 року з 14 год. 00 хв. Крім того, доказів поважності причин відсутності на роботі 02 лютого 2022 року з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., тобто більше трьох годин протягом робочого дня, [PERSON] також не надано, ні відповідачу, ні суду. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed