Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

06 січня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 30 квітня 2020 року [PERSON] отримав у нього в позику кошти в сумі 11 000 доларів США. Дані кошти боржник зобов`язався повернути до 18 вересня 2020 року, а у разі прострочення зобов`язувався повернути кошти з виплатою пені у розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення. 10 червня 2020 року відповідач [PERSON] отримав у позивача 6000 доларів США. Дані кошти боржник зобов`язався повернути до 16 червня 2020 року, а у разі прострочення зобов`язувався повернути кошти з виплатою пені у розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення. 02 липня 2020 року [PERSON] отримав у [PERSON] 2 000 доларів США та 700 сімсот євро. Дані кошти боржник зобов`язався повернути до 07 липня 2020 року, а у разі прострочки зобов`язувався повернути кошти з виплатою пені у розмірі 1 відсотка за кожен день прострочення. На підтвердження отримання вищезазначеної суми коштів та взяття на себе обов`язків щодо їх повернення [PERSON] надав [PERSON] письмові розписки. Однак на даний час кошти є неповернутими. У відповідності курсу валют до Національного банку України станом на 05 січня 2023 року вартість одного долара США становить 36,56 гривень України. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] становить 694\~640,00 грн (19\~000,00 доларів США х 36,56 (курс Національного банку України)). У відповідності курсу валют до Національного банку України станом на 05 січня 2023 року вартість одного євро становить 38,79 гривень України. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] в частині валюти євро становить 27\~153,00 грн (700,00 євро х 38,79 (курс Національного банку України)). У загальному сума заборгованості в гривнях становить 721 793,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики у розмірі 721\~793,00, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 7217,93 грн (а.с. 2-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 10 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 19-20). 12 квітня 2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково у сумі 6000 доларів США. Вказує, що його довіритель не підписував розписки від 10 червня 2020 року і від 02 липня 2020 року та не отримував коштів за ними. Відповідач [PERSON] частково повернув кошти, зазначені в розписці від 15 травня 2020 року, однак позивач про це не вказує у позовній заяві. Відповідач здійснював регулярно погашення боргу по розписці від 15 травня 2020 року, оплату здійснював особисто при зустрічі з позивачем Так відбувалося протягом того часу, коли позивач перебував на території України. На початку 2022 року позивач виїхав за межі України та проживає там до теперішнього часу. Перед виїздом позивач познайомив відповідача з довіреною особою. Саме даній особі потрібно було повертати борг по розписці. Відповідач декілька разів передавав кошти довіреній особі позивача. Відповідач перебував у приязних стосунках з позивачем, а тому факт повернення коштів не фіксувався письмово. Окрім цього, неодноразово в рахунок погашення боргу відповідач передавав позивачу товар. В загальному відповідачем було передано позивачу 5000 доларів США (а.с. 55-56). Ухвалою суду від 23 червня 2023 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням почеркознавчої експертизи (а.с. 82-83). Ухвалою суду від 17 липня 2023 року провадження по справі поновлено (а.с. 88-89). Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням почеркознавчої експертизи (а.с. 102-103). Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року провадження по справі поновлено (а.с.109-110). Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням почеркознавчої експертизи (а.с. 122-124). Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року провадження по справі поновлено (а.с. 129-130). Ухвалою суду від 22\~квітня 2024\~року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 168-170). Позивач у судове засідання не прибув, попередньо представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав (а.с. 174). Відповідач у\~судове засідання\~не прибув,\~але представник\~відповідача подав\~до суду\~заяву про\~проведення судового\~засідання без\~участі сторони\~відповідача,\~ вказав,\~що відповідач\~позовні вимоги\~визнає частково\~в розмірі\~12\~000,00\~доларів США\~і 700,00\~євро,\~по трьом\~розпискам частково\~повернув борг\~у розмірі\~7\~000,00\~доларів \~(а.с.\~165). Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 липня 2020 року [PERSON] отримав у [PERSON] 2 000 доларів США та 700 сімсот євро. Дані кошти боржник зобов`язався повернути до 06 липня 2020 року, а у разі прострочки зобов`язувався повернути кошти з виплатою пені у розмірі 1 % від суми коштів у день прострочення, що підтверджується розпискою від 02 липня 2020 року (а.с. 5, 71). 10 червня 2020 року [PERSON] складено розписку про те, що він отримав у [PERSON] 6 000 доларів США з поверненням до 16 червня 2020 року, а у разі прострочення зобов`язався повернути кошти з виплатою пені у розмірі 1 % від суми коштів у день прострочення (а.с. 6, 69). 15 травня 2020 року відповідач [PERSON] дав розписку про те, що він отримав від [PERSON] 11 000 доларів США. Дані кошти боржник зобов`язався повернути до 18 вересня 2020 року, а у разі прострочення зобов`язувався повернути кошти з виплатою пені у розмірі 1 % від суми коштів у день прострочення (а.с. 7, 70). У відповідності\~зі статтею\~15\~Цивільного кодексу\~України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~ Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої-другої\~статті 207 Цивільного кодексу України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Стаття 1046 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою\~статті 1047 Цивільного кодексу України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року та № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, що відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~ Стаття 1049 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок позичальника повернути позику. Так, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлений факт того, що відповідач не виконав зобов`язання, покладені на нього за розписками, не повернув у встановлений строк суму боргу. Суд критично оцінює пояснення відповідача про часткове повернення коштів за укладеними договорами позики, оскільки жодних належних та допустимих доказів про часткове погашення заборгованості суду не надано, а судом не встановлено. У\~частині першій статті 526 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України,\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У порядку виконання процесуального обов`язку відповідача, унормованого частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, з доведення належним чином виконання обов`язків перед позивачем, не надано доказів виплати заборгованості за укладеним договором позики, а також доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики у розмірі 19\~000,00 доларів та 700,00 євро, у загальному розмірі сума заборгованості в гривнях становить 721 793,00 грн. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається квитанції, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 7217,93 грн (а.с. 1). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 7217,93 грн. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 3, 11, 15, 23, 207, 513, 526, 530, 614, 629, 1046, 1048, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved