Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

15.01.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, який було розірвано за рішенням суду 11.01.2021 року. В період шлюбу ними за спільні кошти була придбана квартира [ADDRESS] . Вказана квартира була зареєстрована за відповідачем. Вважає дану квартиру спільним майном подружжя та просить визнати за нею право власності на частину вказаної квартири за нею. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 28.02.2024 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено, що між [PERSON] позивачем по справі та [PERSON] відповідачем по справі було зареєстровано шлюб 25 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області 25.02.2011 року. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2021 року вказаний шлюб було розірвано. Згідно Договору Купівлі-продажу квартири від 13.04.2013 року посвідченого [PERSON] , державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-382, [PERSON] , як покупець прийняв у власність (купив) квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3156304 від 30.04.2013 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер : 1-382, виданого 30.04.2013 Фастівською міською держнотконторою. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Нормами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, дослідження та оцінки всіх доказів, а також зазначення норм матеріального права, якими суд керувався при вирішенні позову. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти позову. В судовому засіданні встановлено, що за Договором купівлі продажу квартири від 13.04.2013 року [PERSON] , купив квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Дана квартира була куплена відповідачем у період шлюбу між сторонами. Доказів яки б заперечували даний факт сторонами надано не було. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов є обгрунтованим, грунтується на чинному законодавстві і підлягає задоволенню.

Outcome: approved