Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради Майдебура Ю.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи Територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі, про невідкладне відібрання дитини від матері та батька без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що на контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , (а/з про народження від 22.07.2011 № 477, зареєстрований другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] . До служби у справах дітей Одеської міської ради 03.07.2023 року надійшло телефонне повідомлення від інспекторів сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] , яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та погрожує фізичною розправою малолітній [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 03.07.2023 року здійснений негайний виїзд за вказаною адресою, де було встановлено, що знаходиться мати дитини [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] , які перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Матір дитини агресивно себе поводила та кидалася у бійку. На момент приїзду спеціаліста Служби у справах дітей Одеської міської ради, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала на вулиці. Зі слів дитини її матір поводить себе агресивно, погрожує та дитина боїться йти до дому. Малиновського районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 237/01-06 від 05.07.2023 "Про невідкладне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення". Також 05.07.2023р. за № 1763/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Оскільки, для вирішення подальшої долі дитини та надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, яка відібрана у матері без позбавлення батьківських прав необхідне рішення суду, просить суд задовольнити даний позов, та ухвалити рішення, яким відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з 11.07.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 14.07.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. На адресу суду 03.11.2023 року (вх. № 61655) надійшов відзив на позов від представника відповідача [PERSON] адвоката Чорнуцького В.П., згідно якого зазначив, що [PERSON] (далі - відповідачка), повністю не визнає заявлені до неї позовні вимоги, зазначивши, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо протиправних дій матері щодо її доньки до 03.07.2023р., матір жодного разу не притягувалася до будь-якої відповідальності, не мала конфліктів з органами влади, жодного разу на адресу проживання не викликалася поліція, ніякої уваги до сім`ї не було й з боку органу опіки. Відповідачка виростила без будь-яких зауважень старшу доньку [PERSON] , 2002р.н. Малолітня [PERSON] навчається у школі, отримує необхідну медичну допомогу. Будь-яких травм чи складного психологічного стану, проблем зі здоров`ям у дитини немає. Усе це свідчить про відсутність безпосередньої небезпеки для життя та здоров`я [PERSON] станом на тепер, а тому у заявлених позовних вимогах щодо невідкладного відібрання дитини від матері та про стягнення з матері аліментів на утримання дитини представник відповідача просить відмовити. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чорнуцький В.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщалась належним чином. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщався належним чином. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, яка просила позов задовольнити, представника відповідача, який просив відмовити в задоволенні позову, представника третьої особи, яка позов вважала обґрунтованим, дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. На підставі ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , (а/з про народження від 22.07.2011 № 477, зареєстрований другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , встановлено. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , (паспорт громадянина України документ № [NUMBER] , орган, що видав 5112 дата видачі 03.02.2023р.), проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини - [PERSON] фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Місце перебування невідоме. До служби у справах дітей Одеської міської ради 03.07.2023р. надійшло телефонне повідомлення від інспекторів сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] , яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та погрожує фізичною розправою малолітній [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 03.07.2023р. здійснений негайний виїзд за вказаною адресою, де було встановлено, що знаходиться мати дитини [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] , [INFO] , які перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Матір дитини агресивно себе поводила та кидалася у бійку. На момент приїзду спеціаліста Служби у справах дітей Одеської міської ради, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала на вулиці. Зі слів дитини її матір поводить себе агресивно, погрожує та дитина боїться йти до дому. Згідно з письмовими поясненнями малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що її матір разом із співмешканцем зранку вживають алкогольні напої, мати на неї кричить. У зв`язку з чим, сусіди звернулись до органів Національної поліції України. Малолітня [PERSON] не забезпечена належним харчуванням та одягом, а також від неї відчувався неприємний запах. Житлово-побутові умови проживання незадовільні, в квартирі не дотримані санітарно-гігієнічні норми. Відповідно до п.п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 03.07.2023 було проведено оцінку рівня безпеки дитини. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03.07.2023р. було встановлено, що перебування малолітньої [PERSON] разом з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю. Малолітню дитину було направлено до КНП "Міська дитяча лікарня № 2" Одеської міської ради. Малиновського районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 237/01-06 від 05.07.2023 "Про невідкладне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення". Також 05.07.2023р. за № 1763/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 1\~ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої\~статті 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що безвідповідальне ставлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , , створює ризик для життя, здоров`я та морального виховання малолітньої дитини, небажання матері дитини цікавитися розвитком, здоров`ям та долею власної дочки суперечить інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини від [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та вважає, що повернення дитини матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання. Суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3\~ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дитини. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 170 ЦПК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що із [PERSON] та [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідачів в користь аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved