Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У грудні 2023 від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» через систему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 28.12.2013 в розмірі 39 447,66 грн. та судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. В обґрунтування позову вказано, що відповідач звернулась в банк із заявою від 28.12.2013 з метою отримання банківських послуг. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 39 447,66 грн., що станом на 05.12.2023 складається: 11 561,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27 886,59 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 31.01.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні 23.11.2023. Представник позивача у позовній заяві та доданому до позову клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача вказує, що в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. 13.03.2024 відповідач звернулась через канцелярію суду з заявою про застосування строку позовної давності, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог через вичерпання строку позовної давності. Заява мотивована тим, що кредитний договір був укладений 27.12.2013, отже строк позовної давності закінчився 27.12.2016. 05.04.2024 на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на заяву про застосування строків позовної давності, в якому вказано, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов строк позовної давності встановлений у 50 років, видана кредитна картка діє до останнього дня 07/2017, а з позовом позивач звернувся до суду 27.12.2023, тобто до спливу строку позовної давності. У задоволенні заяви відповідача просить відмовити.\~ Сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 28.12.2013 між позивачем та відповідачем погоджено заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якої відповідач отримала кредитні кошти у формі кредитної лінії. Згідно наданої позивачем довідки від 07.12.2023 вбачається, що відповідачу видано банківську карту Універсальна Голд, дата відкриття 28.12.2013, термін дії - 07/17. Згідно довідки банку від 07.12.2023 про зміну умов кредитування банком проведені такі операції за картою відповідача: 28.12.2013 встановлено кредитний ліміт - 11 700; 22.09.2014 зменшено кредитний ліміт - 10 950; 10.01.2020 зменшено кредитний ліміт - 0. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у відповідача\~ що станом на 05.12.2023 наявний борг в розмірі 39 447,66 грн., що складається: 11 561,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27 886,59 грн. заборгованість за простроченими відсотками. У розрахунку заборгованості та виписці про рух коштів по рахунку відповідача вказано, зокрема про сплату 01.11.2020 (поповнення карти, грошові перекази) грошової суми в розмірі 1 062 746,84 грн. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається про наявність у відповідача станом на 05.12.2023 боргу в розмірі 39 447,66 грн., що складається: 11 561,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27 886,59 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У даній справі судом встановлено, що 28.12.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 11 700 грн. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг позивача заповнена відповідачем 28.12.2013 року, в якій остання зазначила особистим підписом про згоду з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті позивача, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Разом з тим дана анкета-заява не містить відображення волевиявлення відповідача щодо оформлення певної картки Банку на відповідних умовах, розміру відсотків за користування кредитом, суми кредитного ліміту, строку дії картки. До позовної заяви позивачем надано Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак вказаний документа також не містить підпису відповідача. Роздруковані та надані позивачем до матеріалів справи Умови і правила надання банківських послуг також не містить підпису відповідача щодо ознайомлення з ними, а також конкретних умов надання послуг щодо користування карткою ПриватБанку відповідачу. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Тарифами та Умовами ознайомилась відповідач та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні\~ вимоги позивача про стягнення нарахованої суми відсотків, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів досягнення між сторонами згоди щодо такої умови. Поряд з цим, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 11 561,07 грн. Відносно доводів відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено статтею 257 ЦК України. Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 цього Кодексу. До вимог про стягнення заборгованості за кредитом застосовується загальна позовна давність. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) ", яким доповнений Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України пунктом 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. 15 березня 2022 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", відповідно до якого "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~ 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 28.12.2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Як вбачається з матеріалів справи, строк дії виданої відповідачу банківської карти встановлений терміном по квітень 2017 року, тобто строк позовної давності мав закінчитися після трьох років з часу завершення строку дії карти. Проте, оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. При цьому, Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»), до 06 серпня 2020 року були продовжені саме процесуальні строки, визначені ЦПК України. Натомість строки, визначені пунктом 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, зокрема строки визначені нормами матеріального права - ст.ст. 257 і 258 ЦК України, таких змін та (або) обмежень вищевказаним Законом не зазнали. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11 561,07 грн., яка рахується за відповідачем станом на 05.12.2023 року, однак яка згідно розрахунку поданого позивачем існувала станом на квітень 2020 і її розмір не змінювався. Отже, строк позовної давності не сплинув, а відтак не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, 01.11.2020 відповідачем на рахунок позивача внесена грошова сума в розмірі 1 062 746,84 грн., що може свідчить про визнання нею боргу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 628,70 грн.

Outcome: partial