Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Луківської селищної ради Ковельського району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в селі Сомин Ковельського району Волинської області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало бабусі на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 069602, зареєстрованого за № 102, а також право на земельні частки (паї), які перебувають в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) кожен, належні чоловікові бабусі - [PERSON] , який помер [INFO] та сину - [PERSON] , який одружений не був, сім`ї не мав, помер [INFO] , які бабуся успадкувала після їх смерті. На випадок смерті бабуся заповіту не складала. Спадщину після смерті спадкодавця прийняли її онуки - позивач та відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] за правом представлення після смерті нашого батька - [PERSON] , померлого [INFO] . На момент відкриття спадщини після смерті бабусі сторони у справі були неповнолітніми, а тому, відповідно, спадкових прав не оформляли. 15 лютого 2024 року позивач та відповідачі посвідчили в нотаріуса Договір про поліл спадщини, відповідно до якого - [PERSON] перейшло у спадщину право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); [PERSON] перейшло у спадщину право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0158929, виданого 07 квітня 1997 року; [PERSON] перейшло у спадщину право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 069601, виданого 02 липня 2015 року. 15 лютого 2024 року відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] оформили свої спадкові права на зазначені земельні частки. 15 лютого 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Олейнікової О. В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Однак у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно померлої йому було відмовлено, оскільки документ, який підтверджує право особи на земельну частку (пай) - сертифікат було втрачено. Так як єдиним засобом захисту порушеного права є судовий захист, тому змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 04 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причину своєї неявки повідомив, подавши до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, причину своєї неявки повідомила, подавши до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача Луківської селищної ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причину своєї неявки не повідомив, подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причину своєї неявки не повідомив, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, причину своєї неявки не повідомила, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1220, частини третьої статті 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області, актовий запис № 6 від 08 червня 2005 року (а.с. 8). Згідно статті 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є спадкоємцем другої черги, оскільки є рідним онуком померлої. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042104652, сформованого 01 листопада 2023 року Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 липня 1992 року Соминською сільською Радою народних депутатів Турійського району, актовий запис № 1, батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 жовтня 1987 року Новосілківською сільською Радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 17, батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2023 року Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 7, батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12, на звороті). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042083262, сформованого 31 жовтня 2023 року Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 13). Зазначені письмові докази свідчать про родинні зв`язки спадкодавця, позивача та відповідачів. Зокрема, спадкодавець [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який, у свою чергу, мав троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Договором про поділ майна від 15 лютого 2024 року сторони врегулювали право кожного на частку у спадковому майні (а. с. 15). Зокрема, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2024 року за реєстровим № 548, [PERSON] набула право власності на частину спадкового майна після смерті бабусі - [PERSON] , яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0158929, виданого 07 квітня 1997 року Турійською районною державною адміністрацією Волинської області (а. с. 16). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2024 року за реєстровим № 548, [PERSON] набув право власності на частину спадкового майна після смерті бабусі - [PERSON] , яке складається із права на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 069601, виданого 02 липня 2015 року Турійською районною державною адміністрацією Волинської області (а. с. 16, на звороті). Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області № 74/02-31 від 15 лютого 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Лесі Українки, розташованому на території Соминської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлому вищезазначеного майна (а. с. 17). Факт втрати Сертифіката на право власності на земельну частку (пай) підтверджується також опублікованим 01 лютого 2024 року в пресі - газеті «Вісті Ковельщини» повідомленням про втрату Сертифіката на земельну частку (пай) серії ВЛ № 069602, випданий на ім`я [PERSON] , зареєстрований 08 квітня 1997 року за № 102 (а. с. 23). Відповідно до листа виконуючого обов`язки начальника Головного управління держгеокадастру у Волинській області від 23 січня 2024 року № 29-3-0,31-316/2-24 встановлено, що померлій [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП ім. Лесі Українки серії ВЛ № 069602, запис № 102, площею 3,81 в умовних кадастрових гектарах (а. с. 18). Згідно статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 1266 Цивільного кодексу України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до пункту другого Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Відповідно до пункту сімнадцятого Розділу X Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів десятого, одинадцятого постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону. Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифіката на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки, у даному випадку, питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач в поданій заяві просив залишити судові витрати у вигляді сплати судового збору за ним, зазначене не суперечить нормам ЦПК України, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved