Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) в особі представника адвоката Соколова В. В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.07.2022 Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1188. Дітей від даного шлюбу немає, спільне майно відсутнє. Через деякий час взаємовідносини між сторонами почали погіршуватись, дійшло до того, що подружжя стало проживати окремо, кожен має власне особисте життя та інші погляди на стан події. Примирення між сторонами є неможливе, даний шлюб є прикрою помилкою, однак згоди щодо добровільного розірвання шлюбу в місці де він був укладений, сторони не досягли. Позивачка вважає, що подальшого спільного життя бути не може, на збереження формального шлюбу вона не згодна та проти надання можливості на примирення, подальше сумісне співіснування сторін неможливе. Ухвалою від 14.02.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. У своїх заявах сторони просили розглядати справу за їх відсутності. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України) Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). За приписами частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже ураховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved