Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

23.09.2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] у неї померла донька - [PERSON] , [INFO] . Її донька перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з чоловіком та дітьми до своєї смерті проживала в квартирі разом з позивачкою, хоч старша донька [PERSON] і була зареєстрована за адресою свого батька: [ADDRESS] . Після смерті доньки позивачки, діти залишилися проживати разом зі своєю бабусею, а відповідач переїхав у квартиру за місцем реєстрації, в якій проживає 7 осіб, та постійно зловживає алкогольними напоями. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку її природних здібностей, не готує її до самостійного життя. Наразі [PERSON] вступила до коледжу, а онук [PERSON] перебуває в інтернаті, але ночує вдома, бабуся сама його відвозить на навчання та забирає додому. Враховуючи викладене, позивачка просить позбавити відповідача його батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 усіх доходів, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, та стягнути судові витрати. 20.02.2024 року на адресу суду від Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування надійшов висновок, в якому служба рекомендує суду позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила, що після подання позовної заяви до суду, поведінка батька дітей не змінилася, більше уваги приділяти дітям не почав, зробив два грошових перекази на рахунок позивачки по 2000 грн., однак зловживати алкоголем не перестав. Вважає, що батько своєю поведінкою, перебуванням в сумнівних компаніях, які зловживають алкоголем, подає поганий приклад дітям, і це все може відобразитися на майбутньому дітей. Відповідач, заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. Надав суду довідку про доходи від 31.01.2024, відповідно до якої він з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року на посаді вантажника в ТОВ «Сільпо-Фуд» він отримав заробітну плату у розмірі 64 908,60 грн., зазначив, що останні шість місяців не зловживає алкогольними напоями, став на шлях виправлення. Зобов`язувався більше приділяти уваги дітям. Пояснив, що буде працювати, і зможе забрати дітей до себе, однак він проживає в квартирі в одній кімнаті зі своїм братом, а тому місця немає. Зазначив, що має конфлікт з тещею, тому вона і звернулася з позовом до суду. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Заслухавши учасників справи, думку дітей, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] батьками яких є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9,10). Діти разом зі своїми батьками проживали за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачці, хоча відповідач з донькою - [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей [PERSON] [INFO] померла (а.с. 13). Після смерті доньки позивачки, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають із своєю бабусею [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 06 та 07 грудня 2023 року, складених Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, діти проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] тільки з бабусею, [PERSON] та перебувають на її утриманні. У квартирі створені належні умови для проживання дітей. Бабуся, в міру можливості, робить косметичний ремонт. [PERSON] , з 01.09.2023 року навчається в Київському професійному коледжі сфери послуг з професії «Кухар, продавець продовольчих товарів», [PERSON] зарахований з 01.09.2023 до спеціальної школи № ім. Я.П. Батюка м. Києва (а.с.53). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 28 від 13 березня 2023 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Сім`ю, також, було взято під соціальний супровід Оболонським районним центром соціальних служб. Як вбачається, з характеристики учня 6-Б класу спеціальної школи № ім. Я.П. Батюка м. Києва від 24.01.2024, [PERSON] , [INFO] вчиться з 01.09.2023 року в цій школі. Батько, [PERSON] , у вихованні [PERSON] участі не приймає. За період навчання, батько з дитиною спілкувався лише телефоном та прийшов до школи лише під час переводу дитини до цього Спеціального навчального закладу. Із класним керівником з приводу організаційних питань на зв`язок виходить лише бабуся. До школи з`являлася бабуся - [PERSON] , з метою розв`язання інших питань. Зі школи [PERSON] забирає виключно бабуся (а.с. 35). Відповідно до Інформаційної довідки Оболонського районного в м. Києві Центру Соціальних служб щодо роботи психолога з дітьми [PERSON] та [PERSON] від 31.01.2024 року під час психологічних консультацій досліджувався емоційний зв`язок дітей з батьком, [PERSON] , інформація щодо його участі і способів виховання дітей під час спільного та окремого проживання. Неповнолітня 16-річна [PERSON] скута, небагатослівна, депресивна, має високий рівень тривожності. Дівчинка не має бажання бачитися з батьком, не телефонує йому, а батько телефонує доньці, з її слів, один раз на місяць. Дівчинка розповіла, що батько не цікавився її емоційним станом, проблемами у навчанні в школі, «йому байдуже». Зі слів [PERSON] , «коли батько проживав з нами, то кожного дня приходив додому в стані сп`яніння», поводився агресивно, чіплявся до неї та брата [PERSON] . Коли батько не спав, то лаявся, кричав, обзивав нецензурними словами. А якщо батько засинав, «ми з братом відчували полегшення, тому що боялися його». [PERSON] розповіла, що батько неодноразово виносив з дому продукти, готову їжу, вивозив речі загального користування, забирав гроші родини, а також з картки державних виплат по втраті годувальника. Батько не надавав коштів для їх утримання, не купував необхідні речі, навіть ліки. Потрібне їм купують і купували за свої кошти бабуся та бабусин син [PERSON] ( [PERSON] ). Дівчина розказала, що в їх родині відбувалося фізичне насильство протягом тривалого часу: батько використовував фізичні засоби покарання до неї, брата та матері: бив ременем, жбурляв в них речі, наносив травми. Через це [PERSON] викликала поліцію. Психологу [PERSON] повідомила, що ніколи не розповідала стороннім про негатив, який коївся в їх родині, тому що боялася батька. Більшість випадків фізичної агресії батька відбувалися, коли бабусі не було вдома. 11-річний [PERSON] позитивний, дружній, контактний. Зі спостережень психолога, хлопчик розумний, але в нього низький рівень знань. Під час бесіди [PERSON] сказав, що любить батька, але без нього краще, бо боїться, коли той п`яний. Хлопець розказав про випадок, коли батько забрав в нього телефон, щоб здати у ломбард. Розказав, що наразі зустрічається з батьком 1 раз на місяць, а телефоном спілкується щотижня. Хлопчик розповів, що речі, які він носить, купує йому дядя [PERSON] (бабусин син). При дослідженні використовувалися проективні методики «Моя сім`я», «Неіснуюча тварина» та «Піскова терапія для дітей». Згідно методик значимі фігури для [PERSON] є сестра та бабуся. Особистість хлопчика конформна - відчуває себе беззахисним, м`яким, не здатним до оборони, таким, що ховається. Хлопець відображує своє минуле, як негативне, а майбутнє як радісне. Психологічні дослідження виявили тривожний психоемоційний стан дітей. Їм характерна невпевненість у собі, нерішучість. Після покращення психологічної атмосфери у родині внаслідок відсутності батька, зі слів бабусі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] почали краще вчитися, оцінки підвищились. За інформацією, отриманою в ході психологічного дослідження, батько [PERSON] , не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дітей і є причиною їх психологічного травмування (а.с.45-46). Згідно висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.02.2024 року, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Опитана в судовому засіданні 16- річна [PERSON] , [INFO] пояснила, що після смерті матері вона проживає разом з братом та бабусею [PERSON] , яка весь час їй з братом допомагає. Зазначила, що з батьком спілкуватися в неї немає бажання, та просила позбавити його батьківських прав. Пояснила це тим, що до смерті мами, в їхній сім`ї постійно відбувалися сварки, оскільки батько був п`яний, бив її, брата та маму. Після смерті матері, тато її життям не цікавиться, фінансово не допомагає, ні одяг, ні їжу не купляє. Телефонує раз в пів року, щоб запитати, як справи. Опитаний в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснив, що проживає у бабусі. Про батька відкликався добре, хоча зазначив, що є і погані спогади. Розказав, що любить з татом гуляти, під час прогулянок батько сину купує солодощі, а також дає гроші по 50-100 грн. Спілкуються вони по телефону раз на тиждень. Вважає, що в майбутньому вони будуть більше спілкуватися. Зазначив, що хоч і спілкується з батьком, але жити хоче із бабусею. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною першою статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини (частина перша статті 164 Сімейного кодексу України). Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Суд, заслухавши думку неповнолітньої [PERSON] , а також врахувавши консультативне спілкування з дитячим психологом, дійшов висновку про те, що за встановлених обставин є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] з підстав, передбачених п.п. 2 та 3 ч. 1 ст.164 СК України. Водночас, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Судом встановлено, що сину, батько приділяє більше уваги, частіше спілкується з ним телефоном, запрошує дитину на прогулянки, хлопчик має прив`язаність до батька, в майбутньому хоче частіше спілкуватися з батьком. Крім того, під час розгляду справи [PERSON] заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей і наголошував на тому, що бажає відновити спілкування з ними, зобов`язувався не вживати алкоголь, скарги щодо порушення ним громадського порядку не надходили. Наведені обставини можуть свідчить про намагання батька дітей змінити свою поведінку в кращу сторону. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що відповідач не втратив інтересу до участі у вихованні сина, в судовому засіданні дитина [PERSON] , підтвердив, що хоче спілкуватися більше з батьком, за таких обставин суд не вбачає підстав, для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини [PERSON] . За приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховуючи матеріальне становище платника аліментів, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на неповнолітню [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22.09.2023 року і до досягнення повноліття дитини. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., а також судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial