Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що з 06.05.1995 року позивач проживав в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сімейне життя між ними не склалось і 14.05.2015 року шлюб було розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Від спільного проживання з відповідачем мають сина - [PERSON] , [INFO] . В даний час синові 18 років, він повнолітній, навчається в Гайворонському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання. Термін навчання сина в ліцеї по 24.02.2025 року. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У сина власного нерухомого та рухомого майна немає. Позивач з сином проживає в важких матеріальних умовах. [PERSON] працює один в сім`ї. Крім того, синові необхідні кошти на навчальне приладдя - книги, зошити, на одяг, харчі. В зв`язку з викладеними обставинами, що пов`язані з навчанням сина в ліцеї, він потребує матеріальної допомоги. Відповідачка здорова, працездатна, працює та отримує заробітну плату, має можливість надавати синову матеріальну допомогу, але добровільно ніякої допомоги не надає. Інших неповнолітніх дітей та утриманців не має. Просить суд стягнути з відповідача на його користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно з дня подачі заяви і до припинення навчання сина в ліцеї - до 24.02.2025 року. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2024 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивач пропиває аліменти, а сину вона і так надсилає кошти на харчування. Крім того, у неї на утриманні є ще син [PERSON] , відповідач та її мати [PERSON] хворіють. В даний час відповідач проживає з чоловіком, який захищає Україну, кошти також надходять йому. У задоволенні позову просить відмовити. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи відповідач являється матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 3), який в даний час навчається в Гайворонському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання, кінець навчання 14.02.2025 року, що підтверджується довідкою від 31.01.2024 року №36 виданою Гайворонським професійним аграрним ліцеєм (а.с. 7) і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України відповідач як мати зобов`язана утримувати сина матеріально до досягнення ним 23 річного віку на період навчання, якщо вона може таку матеріальну допомогу надавати. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснення у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який навчається в Гайворонському професійному аграрному ліцеї, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, якає є особою працездатного віку, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, беручи до уваги той факт, що позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження того, що у відповідача наявні на праві власності, володінні та/або користуванні майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що позивач витрачає аліменти на придбання алкогольних напоїв, що син отримує від неї кошти на харчування, а також те, що відповідач має на утриманні ще одного сина - [PERSON] , вона та її мати хворіють, оскільки суду не надано відповідних доказів. Враховуючи, що відповідач жодних доказів про своє матеріальне становище суду не надав, а позивач не довів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у зазначеному ним розмірі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути аліменти з моменту звернення до суду в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 14.02.2025 року. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: partial