Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 4\~000\~000 грн в рахунок стягнення основного боргу та 2\~000\~000 грн штрафу за порушення зобов`язань за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 30.09.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір займу, відповідно до умов якого відповідачу передано грошові кошти у розмірі 150\~000,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США до національної валюти (26,666 грн до 1 долару США) відповідає еквіваленту 4\~000\~000 грн на строк до 30.03.2019. Відповідно до п. 1.2. Договору позики від 30.03.2015 позичальник свідчить, що отримав грошові кошти у сумі 150\~000,00 доларів США готівкою від позикодавця ще до підписання договору. Таким чином, позикодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав. Відповідно до п.1.1 Договору позики строк виконання зобов`язання був визначений 30.03.2019. Станом на 06.12.2021 з боку відповідача не надходило жодного платежу зі сплати процентів за користування грошовими коштами за період з 30.03.2015 по 06.12.2021 та після закінчення строку дії договору. Тобто, після 30.03.2019 відповідач [PERSON] не виконав обов`язок щодо повернення позивачу [PERSON] суми боргу у розмірі 4\~000\~000 грн, що відповідає еквіваленту 150\~000,00 доларів США. Відповідно до п. 4.1. Договору позики у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за договором, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100 % від суми заборгованості за Договором позики. 14.03.2024 від позивача [PERSON] заява про зменшення позовних вимог. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.01.2022 справу направлено за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 (суддя Власова Ю.Ю.) позов залишений без руху. На підставі розпорядження керівника апарату суду №02-13/13 від 24.01.2023 «Щодо повторного автоматизованого розподілу справи №636/192/22, провадження №2/646/519/2023» призначений повторний автоматизований розподіл між суддями даної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначена суддя Шиховцова А.О. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.05.2023 позов залишений без руху. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2023 позов повернутий позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви. Постановою Харківського апеляційного суду від 30.10.2023 ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2023 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.11.2023 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі. У підготовче засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив задовольнити. Відповідач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, представник відповідача подав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив провести розгляд справи без участі відповідача та його представника. Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалися. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини та відповідні ним докази. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з договором позики від 30.09.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Позивачем до матеріалів справи наданий та долучений оригінал Договору позики від 30.03.2015. Відповідно до п. 1.1. Договору позики, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність суму готівкою в розмірі 150\~000 доларів США зі строком повного погашення боргу не пізніше 30.03.2019 в м. Чугуїв Харківської області. Сторони домовились, що ця позика дорівнюється еквіваленту грошового зобов`язання в іноземній валюті. В якості еквівалента сторони приймають 40000 доларів 00 центів США. Сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно позикодавцем на день платежу. Ця позика є безвідсотковою. Згідно з п. 1.2. Договору позики, позичальник свідчить, що отримав гроші готівкою від позикодавця повністю, ще до підписання договору. За п. 4.1. Договору позики якщо позичальник прострочить виконання грошового зобов`язання за Договором, він зобов`язаний сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100 % від простроченої суми. Підпунктом 6.1. Договору позики передбачено, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем надані для приєднання до матеріалів справи оригінали договору позики від 30.03.2015. Із дослідженого договору вбачається, що сторонами в письмовій формі зафіксовані істотні умови договору позики, а саме: предмет позики - грошові кошти, дата отримання та строк повернення коштів, строк давності. Факт знаходження оригіналу договору позики у позивача підтверджує наявність невиконаного боргового зобов`язання відповідача перед позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, та беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, визнання позову відповідачем з врахуванням зменшення позовних вимог суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу та штрафу за порушення зобов`язання за договором позики є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~необхідно здійснити розподіл судових витрат. Згідно із частинами першою, другою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до положень частини першої\~статті 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Частиною третьою\~статті 7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з пенсійного посвідчення серії [NUMBER] та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №124407 [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи безстроково, тому він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягнення судовий збір в сумі 6202,50 грн, що становить 50 % відсотків від 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто максимального розміру сплати судового збору для фізичних осіб за подання до суду позовної заяви майнового характеру згідно з ч.2\~ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на день звернення до суду 12.01.2022 з врахуванням уточненої ціни позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved