Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У листопаді 2023 позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , терміном на три місяці. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач бажає прийняти спадщину після померлої за заповітом, однак звернувшись до нотаріуса дізналась про пропуск нею терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Вказує, що не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв`язку з військовою агресією рф та введенням воєнного стану в Україні. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 06.12.2023 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 25.01.2024, витребувано від Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо наявності спадкової справи після померлої [PERSON] . 01.03.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази. 06.03.2024 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначила, що додатковою причиною для поновлення строку є те, що їй не було відомо про існування заповіту на її ім`я. 06.03.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 23.04.2024 представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, тому суд ухвали провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.07.2022. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлій на підставі договору дарування від 02.07.2004. Вказаний будинок [PERSON] заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом від 07.07.2004, посвідченим секретарем Озернянської сільської ради Кулаківською С.Л., реєстровий № 87. 14.11.2023 позивач звернулась до державного нотаріуса Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. з приводу оформлення спадкових прав на майно після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. № 2033/02-31 від 14.11.2023 відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Постанова нотаріуса мотивована посиланням на пропуск позивачем встановленого строку для прийняття спадщини. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 75712072 від 06.02.2024, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно з довідкою Відділу "Центр Надання адміністративних послуг" Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 396 від 13.11.2023, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даними паспорта серії [NUMBER] від 26.09.2003, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В обґрунтування поважності пропуску строку для подання заяви позивач посилається на збройну агресію російської федерації проти України. Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан, який триває. Загальновизнаним фактом є збройна агресія російської федерації проти України, постійні обстріли території України, що безпосередньо несе загрозу життю і здоров`ю населення. Суд при вирішенні справи також звертає увагу, що спадщина після померлої на даний час ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавала, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність позивача станом на час відкриття спадщини про наявність заповіту на її ім`я. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. У поставові Верховного Суду від 26.07.2021 по справі № 405/7058/19 зазначено, що апеляційний суд дав належну оцінку обставинам, на які посилався позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки вона не є родичкою спадкодавця, не проживала з останнім, про існування заповіту дізналась лише 01 вересня 2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки [PERSON] втратить право на спадкування за заповітом і вказані обставини будуть для позивача занадто надмірним тягарем, що може призвести до порушення балансу між інтересами держави та фізичної особи. З огляду на вказані висновки, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, поважних, непереборних та істотних обставин, які позбавили [PERSON] можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів ( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, отже наявні підстави для задоволення позовної заяви.

Outcome: approved