Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк Володимир Васильович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Хотинська міська рада про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] - [INFO] , яка проживає з батьком [PERSON] і весь цей час перебуває на його повному утриманні. Мати з дитиною не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться нею та не відвідує її, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання та лікування дитини. З 2022 року по даний час ніякої участі у виховані дитини не брала та своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків, позивач не чинив. У відповідачки була можливість спілкуватися з дитиною, купувати їй одяг і харчі, шкільне приладдя, брати іншу участь у її вихованні та утриманні, але цього робити вона не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, вона зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси. Зазначає, що у зв`язку із такою поведінкою відповідачки, позивач звернувся із заявою до органу опіки та піклування Хотинської міської ради, де за результатами розгляду даної заяви було надано висновок, в якому комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] - щодо її малолітньої дитини [PERSON] - [INFO] , який затверджено рішенням виконкому Хотинської міської ради №736/52 від 09.04.2024 року. Просив прийняти рішення суду, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] . Вирішити питання розподілу судових витрат. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 18 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 07 травня 2024 року о 10:00 годині. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява від його представника адвоката Ватаманюка В.В., в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Хотинської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій начальник ССД Хотинської міської ради с. Брус просила розгляд вказаної справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, та заяви сторін, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із вимогами ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Як вбачається із характеристики виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради села Данківці за №6 від 21.03.2024 року, [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, на даний час проходить службу в ЗСУ, в громадських місцях веде себе добре, скарги до сільської ради на [PERSON] не надходили (а.с.8). Довідкою-характеристикою виданою Хотинською міською радою за №961 від 21.03.2024 року підтверджено, що з місця постійного проживання [PERSON] характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, створює конфлікти в сім`ї, пасивна у вихованні дітей, безробітна. До міської ради неодноразово надходили скарги на негативну поведінку [PERSON] (а.с.9). З довідки Управління освіти Чернівецької міської ради Чернівецької гімназії №14 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у 6-В класі Чернівецької гімназії (а.с.10). Як вбачається із характеристики виданої Управлінням освіти Чернівецької міської ради Чернівецької гімназії №14 від 07.03.2024 року за №103, [PERSON] навчається у Чернівецькій гімназії №14 з січня 2024 року. За період навчання в гімназії проявила себе як спокійна, доброзичлива, ввічлива. Батько [PERSON] перебуває у лавах ЗСУ, мати не бере участі у навчально-виховному процесі дитини, вихованням дитини займається сестра [PERSON] , яка підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, постійно цікавиться успіхами [PERSON] (а.с.11). Довідкою виданою виконавчим комітетом Хотинської міської ради за №83 від 04.03.2024 року підтверджено, що [PERSON] [INFO] року проживає без реєстрації у с. Данківці Дністровського району (а.с.12). Виписками по надходження коштів по картці [PERSON] підтверджено отримання ним заробітної плати тобто доходів (а.с.13-15). Актом №9 від 04.03.2024 року обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] і разом із ним проживає донька [PERSON] [INFO] , без реєстрації (а.с.16-17). Довідкою виданою КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня» за №286 від 04.03.2024 року підтверджено, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.18). Згідно витягу з ІАС [PERSON] станом на 25.03.2024 року не знятої чи не погашеної судимості немає (а.с.19). Висновком служби у справах дітей Хотинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хотинської міської ради від 09.04.2024 року за №736/52, встановлено, що [PERSON] взагалі не спілкується з донькою не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не приймає участі у вихованні та навчанні, не піклується фізичним і духовним розвитком дитини, зокрема, як мати не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, тобто не бажає належним чином виконувати батьківські обов`язки і таке не бажання носить постійний характер. На [PERSON] неодноразово складалися адміністративні протоколи про адмінправопорушення за невиконання батьківських обов`язків. Крім того, з 2001 року [PERSON] за вживання наркотичних засобів перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП «Хотинської багатопрофільної лікарні». Вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON] [INFO] (а.с.21-23). Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52). Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54). Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55). Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мотиви та висновки суду. З аналізу досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідачка самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини, матеріально її не утримує, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, зовсім не цікавиться станом дитини, не спілкується із донькою. На даний час малолітня дитина [PERSON] навчається в Чернівецькій гімназії №14, та її вихованням займається сестра [PERSON] , так як батько [PERSON] перебуває у лавах ЗСУ, а мати не бере участі у вихованні та житті доньки. Мати не займається вихованням та утримання своєї доньки, не переймається станом здоров`я дитини, не відвідує батьківські збори у навчальному закладі, взагалі не приймає жодної участі у житті своєї доньки. Крім того, відповідачка визнала заявлені позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про свідоме нехтування обов`язку по вихованню та утриманню дитини. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, не здійснює належного догляду за нею, не надає належної матеріальної допомоги, а також не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, взагалі не приймає жодної участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Суд враховує і те, що про ухилення одним з батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може свідчити не лише ненадання матеріального забезпечення кимось із батьків, але й брак спілкування, моральної та психологічної підтримки дитини, нездійснення участі у вихованні та розвитку дитини, незабезпечення потрібним харчуванням та лікуванням тощо. Суд вважає, що позивач навів обґрунтовані посилання на те, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, контакту з дитиною не має і не вживає жодних заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дитину, не надає матеріальної підтримки в добровільному порядку, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, судом може розцінюватися заявлені позовні вимоги як достатню підставу для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved