Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

22 листопада 2024 року адвокат Губина А.Ю., що діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 17 жовтня 2022 року поліцейським СРПП ВП№1 КРУП ст.с-нт. поліції [PERSON] стосовно [PERSON] було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №347104, про те що 17.10.22 року на а/д [PERSON] , гр. [PERSON] керував автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, та тимчасово вилучено посвідчення водія. Також вказала, що постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року у справі № 527/2781/22, яка набрала законної сили 23.12.2022 року, провадження у справі про притягнення [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що внаслідок незаконних дій вказаних поліцейських СРПП ВП№1 КРУП ГУНП в Полтавській області, [PERSON] незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності (за ч.1 ст.130 КУпАП), чим заподіяно йому моральних страждань, які полягали у переживаннях щодо розголосу вказаних фактів за місцем його проживання, у зв`язку з побоюванням громадського осуду. Під час складання протоколу в якості свідків було залучено двоє односельців, які потім в селі розповіли, що [PERSON] наркоман та в нього забрали права. Він протягом всього часу поки йшов суд, пояснював односельцям, яких зустрічав, що сталось, чому він не винуватий, але це дуже емоційно його пригнічувало, бо хтось співчував, а хтось посміхався і казав, що за права можеш забути, та він дуже важко переносив такі розмови і потім довго не міг відійти від хвилювань. Окрім цього, він знаходився у постійному стресі через можливе позбавлення права щодо керування транспортним засобом судом, не міг жити звичайним життям, перебував у напрузі і пригніченому нервовому стані, змушений був доводити свою невинуватість, що завдавало йому моральних та душевних страждань. Також змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката, що додатково потребувало і витрачання власного часу і грошових коштів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник вказала, що розмір заподіяної [PERSON] моральної шкоди позивач оцінює у суму 50000,00 грн., це сума, яка необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які позивач отримав внаслідок незаконних дій поліцейських, які принизили його честь і гідність, а також відновити його психічний та психологічний стан. Також вказала, що [PERSON] незаконними діями відповідача було завдано і матеріальну шкоду, яка полягає у понесенні ним витрат на правову допомогу адвоката у сумі 5000 грн. Враховуючи вищевикладене, представник прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 22.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 15.12.2023 року на адресу суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення ніяким чином не вплинуло на життєві зв`язки позивача та відповідачем не було заподіяно йому фізичного чи психологічного впливу, що могли призвести до негативних наслідків морального характеру. Також, до позивача не було застосовано жодного адміністративного стягнення, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожним з притягненням особи до адміністративної відповідальності. Крім того, представник вказав, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту оприбуткування адвокатом отриманої від позивача суми гонорару та зважаючи на складність справи вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. є завищеною. Отже, позивачем не доведено наявність завданої йому моральної шкоди, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. 04.01.2024 року на адресу суду від відповідача - Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що на підтвердження факту порушення права позивача, а саме у яких розмірах він зазнав моральної шкоди, ним не було надано жодних доказів. Крім того, не надано належних доказів для стягнення витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, прохали відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] , його представника [PERSON] та представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. У судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України - Кобеляцька М.А. підтримала пояснення надані у відзиві на позовну заяву та прохала відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши представника відповідача, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №347104 від 17 жовтня 2022 року вказано, що 17.10.2022 року о 12 год. 10 хв. на а/д [PERSON] , гр. [PERSON] керував автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження освідування в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, та тимчасово вилучено посвідчення водія (а.с.13). Постановою Глобинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 12.12.2022\~року у\~справі №3/527/1259/22,\~яка набрала\~законної сили\~23.12.2022\~року,\~провадження у\~справі про\~притягнення [PERSON] \~до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.14-15). Так, оцінюючи можливість реалізації позивачем свого права на відшкодування моральної шкоди, внаслідок його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, варто звернути увагу на наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цьогоКодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а також об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Варто наголосити, що постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року, яка набрала законної сили 23.12.2022 року, має для суду преюдиційне значення. Із її змісту встановлено порушення прав [PERSON] та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, який в першу чергу породжений неправомірними діями уповноваженої особи ГУНП в Полтавській області. Таким чином, будучи незаконно притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, (складання стосовно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення, збирання доказів, які не можуть вважатись належними та допустимими, безпідставне обвинувачення позивача у вчиненні діянь, яких він не вчиняв), [PERSON] , відповідно до вказаних нормативно правових актів, підтверджених усталеною судовою практикою, має право на відшкодування моральної шкоди. Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав [PERSON] суд враховує, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи УНП в Полтавькій області, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, позивач змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції, які в свою чергу не перевіривши достовірність обставин, тривалий час продовжували обвинувачувати його у вказаних діяннях. Близько двох місяців після ініціювання провадження, [PERSON] перебував під обвинуваченням та не міг отримати ефективного захисту та розгляду справи. Соціальні зв`язки позивача також зазнали негативних змін. Окрім того, позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, що призвело до пригнічення психологічного стану [PERSON] . Вказані душевні страждання знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями завдавача шкоди. Окремо, суд звертає увагу на позицію представника ГУНП в Полтаській області, який не визнає позовні вимоги [PERSON] , незважаючи на існування судового рішення, яким встановлено неправомірність дій працівників поліції. Всупереч Конституційним та галузевим принципам про обов`язковість судового рішення, представник відповідача фактично не визнає викладені у рішенні Глобинського районного суду Полтавської області факти та обставини, продовжує наголошувати, що дії працівників поліції не визнавались незаконними та протиправними, чим ставить під сумнів законність обов`язкового до виконання та такого, що вступило в законну силу, судового рішення. Враховуючи викладене та

Outcome: partial