Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити (зменшити) розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Богуславського районного суду від 26 липня 2012 року № 1004/1359/12 на користь на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до 1/8 частини всіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , визначений у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на даний час є завищеним, оскільки в лютому 2022 року він був мобілізований до ЗСУ. 08.06.2023 року отримав травму, внаслідок чого 12.01.2024 року був звільнений з військової служби у запас на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Отримане захворювання носить тривалий характер і потребує витрачання значних коштів на лікування, що ставить його через сплату аліментів у встановленому судом розмірі у скрутне матеріальне становище, оскільки після звільнення з військової служби через захворювання він також вимушений був звільнитися з роботи в ТОВ «ВО Богуславський граніт» і з 19.01.2024 року перебуває на обліку у Богуславському управлінні Обухівської філії Київського ОЦЗ, а тому погіршення стану здоров`я, що також призвело до зміни його матеріального стану є підставами для зменшення розміру аліментів, який був визначений рішенням Богуславського районного суду Київської області від 26.07.2012 року, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. Ухвалою суді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 21 лютого 2024 року вказану позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру стягуваних аліментів, було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків. 18 березня 2024 року на підставі ухвали Богуславського районного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру стягуваних аліментів прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що свій позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони з 23 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області № 1004/1360/12 від 26.07.2012 (а.с.10). За час перебування у цьому шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.2024, виданим Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 141. Батьком дитини записаний позивач, а матір`ю відповідачка. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Щодо місця проживання дитини між сторонами спір також відсутній, син проживає разом з матір`ю (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Богуславського районного суду від 26 липня 2012 року № 1004/1359/12, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4\~ частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2012 року і до повноліття дитини (а.с.9). Згідно копії витягу\~ з наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) № 12 від 12.01.2024\~ солдат [PERSON] звільнений з військової служби в запас на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6 місяців (а.с.15). З копії свідоцтва про хворобу № 23924 від 20.12.2023 вбачається, що [PERSON] , 1985 року народження, має діагноз: нестійка комбінована змішана контрактура лівого колінного суглоба після операції (06.09.2023): артроскопічний аутотендопластики передньої хресто-подібної зв`язки, парціальної резекції медіального меніска лівого колінного суглоба з приводу посттравматичної (08.06.2023/) хронічної передньо-медіальної нестабільності з больовим синдромом при тимчасовому порушенні функції. Травма тяжка, пов`язана з проходженням військової служби. Астенно- невротичний синдром. Непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців (а.с.16). Як вбачається з копії трудової книжки на ім`я [PERSON] він був звільнений з роботи 16.01.2024 за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. З 19.01.2024 перебуває на обліку в Богуславському управлінні Обухівської філії Київського обласного центру зайнятості (а.с. 17-19). Листом служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Богуславської міської ради за № 37-2024 від 26.01.2024, стверджується що провести перевірку цільового витрачання аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , не представилося можливим, у зв`язку з відсутністю відповідачки [PERSON] за\~ зареєстрованим місцем проживанням за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21). Інших доказів про майновий стан позивача матеріали справи не містять. Обґрунтовуючи позовні вимоги про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що розмір аліментів що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , визначений у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на даний час є завищеним, оскільки в лютому 2022 року він був мобілізований до ЗСУ та 08.06.2023 отримав травму, внаслідок чого 12.01.2024 був звільнений з військової служби у запас на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Отримане захворювання носить тривалий характер і потребує витрачання значних коштів на лікування, що ставить його через сплату аліментів у встановленому судом розмірі у скрутне матеріальне становище, оскільки після звільнення з військової служби через захворювання він також вимушений був звільнитися з роботи в ТОВ «ВО Богуславський граніт» і з 19.01.2024 року перебуває на обліку у Богуславському управлінні Обухівської філії Київського ОЦЗ, а тому погіршення стану здоров`я, що також призвело до зміни його матеріального стану є підставами для зменшення розміру аліментів, який був визначений рішенням Богуславського районного суду Київської області від 26.07.2012. Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що з часу стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , його матеріальний та стан здоров`я суттєво змінився, оскільки він отримав травму, внаслідок чого 12.01.2024 року був звільнений з військової служби у запас на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, та був змушений звільнитися з роботи за станом здоров`я. Отже, знаходять об`єктивне підтвердження наявність обставин, що впливають на розмір сплачуваних аліментів, зокрема, погіршення стану здоров`я позивача та необхідність витрат на його лікування. Таким чином, розмір аліментів, які сплачує позивач, може бути зменшений. \~ Поряд з цим, враховуючи те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що позивач позбавлений можливості працювати, суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/8 частини всіх доходів позивача, не буде відповідати вимогам справедливості, оскільки такий розмір аліментів не сприяє інтересам дитини і є недостатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, доцільним змінити розмір стягнутих аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, що буде відповідати вимогам статті 182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дитини та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 112,20 грн, що був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру стягуваних аліментів.\~ З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial