Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У липні 2022 року акціонерне товариство\~комерційний банк\~«ПриватБанк» (далі\~-\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,\~Банк)\~звернулося з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.08.2008 №VOKVGA0000001672 в розмірі 139766,48 дол США, що еквівалентно 4 088 169,54 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору від 18.08.2008 №VOKVGA0000001672 Банк надав відповідачу кредит у розмірі 29\~263,84 дол США на обумовлених у договорі умовах на строк до 18.08.2018. Кредит підлягав поверненню щомісячними платежами згідно погодженого графіку. У зв`язку із порушенням позичальником зобов`язань Банк 17.05.2011 направив [PERSON] повідомлення про дострокове повернення кредиту та у червні 2011 року звернувся до Горохівського районного суду Волинської області з позовом про стягнення кредитної заборгованості. 27.07.2011 з метою реструктуризації заборгованості між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода, якою зменшена заборгованість за пенею на 218,55 дол США, зафіксований новий розмір заборгованості станом на 20.07.2011, змінений графік та розміри щомісячних платежів. Підписання Додаткової угоди стало підставою для залишення поданого до суду позову без розгляду. 18.03.2013 у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за Додатковою угодою від 27.07.2011 Банк звернувся до Горохівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21.05.2013 позов задоволено частково. Маючи намір залишити за собою право власності на житло [PERSON] звернувся до Банку із пропозицією про реструктуризацію заборгованості. 23.09.2013 між сторонами була підписана Додаткова угода, якою зменшена сума заборгованості на 4860,08 дол США, визначені нові строки кредитування, графік і розмір щомісячних платежів. У зв`язку із підписанням Додаткової угоди від 23.09.2013 судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до виконання не пред`явлене. Проте умови Додаткової угоди від 23.09.2013 відповідач виконував до 21.03.2014. Станом на 11.04.2022 утворилась заборгованість на загальну суму 139\~766,48 дол США, з яких 31\~648,84 дол США основна сума боргу, 28\~316,47 дол США відсотки, 7\~295,78 дол США комісія, 72\~505,39 дол США - пеня. Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість за кредитним договором та 61322,54 грн судового збору. Детальні доводи сторони позивача наведені у заявах по суті справи (а.с.81 т.1, а.с.125 т.3, а.с. 201.т.3) Стислий виклад позиції відповідача. У відзиві на позов, письмових запереченнях і поясненнях (а.с.56 т.1, а.с.106 т.1, а.с. 145 т.3, а.с. 176. т.3) відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив з кількох підстав: - зокрема зазначив, що 17.05.2011 Банк надіслав відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, чим змінив строк кредитування і відповідно після цієї дати Банк втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом і неустойку. - крім того, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21.05.2013 у справі №155/626/13-ц вимоги Банку задоволені частково, в рахунок заборгованості за цим кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, тому повторне стягнення кредитної заборгованості буде подвійним стягненням. - також відповідач заперечує розмір заборгованості, мотивуючи тим, що умови кредитного договору №VOKVGA0000001672 від 18.08.2008 (п.8.1) про сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту в розмірі 750 дол США і сплати винагороди за резервування ресурсу у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих коштів є нікчемними. За підрахунками відповідача Банк неправомірно спрямував на зазначені складові 6125,64 дол США. У разі зарахування цих коштів на погашення поточної заборгованості, розмір заборгованості за тілом кредиту і відсотками суттєво зміниться, буде відсутнє прострочення зобов`язання і відповідно зменшиться розмір неустойки. - відповідач також вважає, що Банк пропустив строк звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови у позові. Рух справи в суді. Ухвалою від 31.08.2022 на підставі пункту 5 частини четвертої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 06.02.2023 за клопотання відповідача призначена судова економічна експертиза, провадження у справі зупинене. Ухвалою від 02.06.2023 провадження поновлене у зв`язку із несплатою відповідачем вартості експертизи. Ухвалою від 27.06.2023 за клопотанням відповідача провадження у справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №159/809/23 Горохівського районного суду Волинської області за позовом [PERSON] до акціонерного товариства\~комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів. Ухвалою від 14.03.2024 провадження поновлене, судове засідання призначене на 10.04.2024. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити повністю. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга частини 247 ЦПК України) Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. За матеріалами справи між сторонами 18.08.2008 укладений кредитний договір №VOKVGA0000001672, у п.8.1 якого передбачено, що Банк зобов`язується\~надати кредитні\~кошти на\~строк з\~18.08.2008\~р.\~по 18.08.2018\~р.\~у вигляді\~не поновлюваної\~кредитної лінії\~в розмірі\~29263,84\~доларів США\~на споживчі\~цілі,\~з них\~25000,00\~доларів США\~на споживчі\~цілі шляхом\~видачі готівки\~через касу,\~а також\~у розмірі\~750,00\~доларів США\~на оплату\~винагороди за\~надання фінансового\~інструменту у\~момент надання\~кредиту, 188,52 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 130,92 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 3194,40 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.3.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення до\-даткового моніторингу згідно п. 7.2 Кредитного договору. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15 % від суми прострочення за кожен день ( п.5.1, п.8.4). Строк позовної давності 5 років ( п.5.5) (а.с.8-10 т.1) 18.08.2008 Банк надав відповідачу готівкові кредитні кошти в розмірі 25000 дол США, що підтверджено ордером-розпорядженням №ХХDB9M (а.с.13 т.1). 27.07.2011 між сторонами укладена Додаткова угода, за умовами якої сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до 20.07.2011 зменшена на 218,55 дол США, а саме: відсотки у розмірі 0 дол США, комісія у розмірі 0 дол США, пеня у розмірі 218,55 дол США. У разі порушення позичальником будь-яких із зобов`язань, передбачених у графіку понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 218,55 дол США. Пункт 8.1 Договору викладено у новій редакції: «Банк зобов`язується\~надати позичальникові\~кредитні кошти\~на строк\~з 18.08.2008\~по 18.08.2018\~у вигляді\~непоновлюваної кредитної\~лінії в\~розмірі 32244,78\~доларів США\~на наступні\~цілі:\~у розмірі\~26069,44\~доларів США\~на споживчі\~цілі,\~з них\~25000\~дол США\~на споживчі\~цілі шляхом\~видачі готівки\~через касу,\~а також\~у розмірі\~750,00\~доларів США\~на оплату\~винагороди за\~надання фінансового\~інструменту у\~момент надання\~кредиту, 188,52 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 130,92 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 6175,34 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.3.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення до\-даткового моніторингу згідно п. 7.2 Кредитного договору». Щомісячний платіж повинен становити не менше 566,93 дол США в період з 15 по 20 число кожного місяця. Строк позовної давності 50 років. Всі інші умови залишаються незмінними. (а.с.17 т.1). 23.09.2013 між сторонами укладена Додаткова угода про те, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання угоди, зменшена на 4860,08 дол США, а саме: відсотки у розмірі 0 дол США, комісія у розмірі 0 дол США, пеня у розмірі 4860,08 дол США. У разі порушення позичальником будь-яких із зобов`язань, передбачених у графіку понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 4860,08 дол США. Пункт 8.1 Договору викладено у новій редакції: «Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 18.08.2008 по 18.09.2023 у\~вигляді непоновлюваної\~кредитної лінії\~в розмірі\~41240,36\~доларів США\~на наступні\~цілі:\~у розмірі\~26069,44\~доларів США\~на споживчі\~цілі,\~з них\~25000\~дол США\~на споживчі\~цілі шляхом\~видачі готівки\~через касу,\~а також\~у розмірі\~750,00\~доларів США\~на оплату\~винагороди за\~надання фінансового\~інструменту у\~момент надання\~кредиту, 188,52 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 130,92 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 15170,92 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.3.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення до\-даткового моніторингу згідно п. 7.2 Кредитного договору» Щомісячний платіж повинен становити не менше 610,50 дол США в період з 15 по 20 число кожного місяця. Строк позовної давності 50 років. Всі інші умови залишаються незмінними. (а.с.14 т.1). Відповідач вносив кошти на повернення кредиту, що відображено у виписці по рахунку (т.2), проте останній платіж здійснив 25.07.2014. Згідно із\~наданим позивачем\~розрахунком станом\~на11.04.2022 утворилась заборгованість на загальну суму 139\~766,48 дол США, з яких 31\~648,84 дол США основна сума боргу, 28\~316,47 дол США відсотки, 7\~295,78 дол США комісія, 72\~505,39 дол США - пеня. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21.12.2023 (набрало законної сили 23.01.2024) [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними пунктів 1.1, 7.2, 2.2, 3.6, 7.3 в частині оплати винагороди за надання фінансового інструменту, резервування коштів і додатковий моніторинг. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до частини першої статті 627\~ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша четверта статті 1056-1 ЦК України). Якщо договором\~встановлений обов`язок\~позичальника повернути\~позику частинами\~(з\~розстроченням),\~то в\~разі прострочення\~повернення чергової\~частини позикодавець\~має право\~вимагати дострокового\~повернення частини\~позики,\~що залишилася,\~та сплати\~процентів,\~належних йому\~відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу\~(частина\~друга статті\~1050\~ЦК України).\~ Матеріалами справи доведено, що відповідач взяв на себе зобов`язання за кредитним договором, порушив його умови та допустив виникнення заборгованості. Так, відповідач на підставі кредитного договору від 18.08.2008 №VOKVGA0000001672 отримав кредит у іноземній валюті на умовах його повернення щомісячними платежами не пізніше 18.08.2018. 27.07.2011 і 23.09.2013 сторонами укладені Додаткові угоди, які за своїм змістом передбачають часткове списання боргу і реструктуризацію заборгованості, визначений новий строк кредитування до 18.09.2023 і збільшений строк позовної давності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах від 01.12.2020 у справі № 757/16856/18-ц, від 27.05.2020 у справі № 199/4115/16-ц Верховний Суд дійшов висновку про те, що реструктуризація кредиту - це зміна умов кредитного договору, укладеного між позичальником та кредитодавцем. Фактично реструктуризація являє собою внесення змін до первинного договору або вже зміненого кредитного договору щодо умов оплати (як основного боргу, так і неустойки, штрафів, відсотків тощо), строків оплат, графіку, виду платежів тощо і відповідно виступає самостійним зобов`язанням. Згідно зі статтею 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не передбачена законом або якщо він не визначений судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Підписуючи Додаткові угоди до кредитного договору відповідач тим самим брав на себе зобов`язання повернути борг на нових умовах. У цьому сенсі помилковими є твердження відповідача про недопустимість стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із задоволенням позову Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечуй цей кредит. Верховний Суд у постанові від 27.09.2018 у справі №910/23408/17 зазначив, що не вважається автоматично забороненим подвійним стягненням звернення стягнення на предмет забезпечення за наявності невиконаного рішення суду про стягнення основної суми заборгованості, навіть якщо був отриманий виконавчий лист. Обов`язок захищати свої права у таких ситуація покладається на боржника. Задля уникнення подвійного стягнення боржник, який погасив заборгованість, має право звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. До спірних правовідносин також не можуть бути застосовані визначені підпунктом 13 пункту 7 Прикінцевих і Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» положення щодо заборони на збільшення суми кредиту на суму простроченого зобов`язання із сплати процентів за користування кредитом та/або на суму пені, які набрали чинності після укладення Додаткової угоди від 23.09.2013. Що стосується вимоги відповідача вважати умови п.8.1 договору №VOKVGA0000001672 від 18.08.2008 про сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту в розмірі 750 дол США і сплати винагороди за резервування ресурсу у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих коштів нікчемними, починаючи з дня укладення кредитного договору (18.08.2008), то вони суперечать положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ в редакції Закону №3161-ІV. За приписами перелічених норм ці умови є оспорюваними. Нікчемність цих положень передбачена Закон № 3795-VI, який набрав чинності 16.10.2011. Згідно з абзацом дев`ятим пункту 8 розділу І\~цього Закону частину четверту статті 11\~Закону №\~1023-XII було доповнено новим абзацом третім такого змісту: «Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною». 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». У свою\~чергу відповідно\~до пункту\~4\~частини першої\~статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» комісії\~та інші\~обов`язкові\~платежі за\~додаткові та\~супутні послуги\~кредитодавця включені\~в загальні витрати\~за споживчим\~кредитом. Відтак, про нікчемність умов про комісію та плату за фінансовий інструмент може йтися за договорами, укладеними в період з 16.10.2011 до 10.07.2017. У цій справі умови про сплату комісії були включені у первинний договір від 18.08.2008 і в наступних угодах не змінювались, тому відсутні підстави для визнання цих умов нікчемними. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21.12.2023 у задоволенні позову [PERSON] про визнання умов договору щодо сплати комісії недійсними відмовлено. [PERSON] правом на апеляційний перегляд судового рішення не скористався. Рішення набрало законної сили. Відтак умови основного кредитного договору є чинними. Розмір заборгованості за іншими складовими кредитної заборгованості відповідачем також не спростовані. Відповідач, всупереч вимог статей 81 ЦПК України, не скористався правом довести неправильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, не оплатив призначену судом економічну експертизу. В силу частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі є конституційною гарантією передбаченою статтею 129 Конституції України. \~ Приймаючи до уваги те, що відсотки за користування кредитом нараховані позивачем в межах строку кредитування, вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками і комісією підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення пені суд керується таким. Відповідно до статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прострочення виконання зобов`язання є його порушенням (стаття 612 ЦК). Статтею 611 ЦК визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (стаття 550 ЦК). Згідно з\~частиною третьою\~статі 551\~ЦК України\~розмір неустойки\~може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив : « неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі N 918/116/19. 7.18. Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі N 910/14591/21). Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551\~ЦК України про\~те,\~що суд\~вправі зменшити\~розмір неустойки,\~якщо він\~є завеликим\~порівняно зі\~збитками,\~які розумно\~можна було\~б передбачити. У цих висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.04.2023 у справі N 199/3152/20 (Провадження N 14-224цс21) з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18, (провадження N 12-79гс19) (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі N 761/9584/15-ц, (провадження N 14-623цс18) (пункт 85). 7.19. У визначенні підстав для зменшення розміру неустойки Суд виходить з такого. Так, положеннями статті 3\~ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. 7.20. Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі N 910/16579/20. Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. 7.21. А тому, в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності, може бути застосований також закріплений законодавцем в статті 3\~ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах. 7.27. З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі N 910/11733/18). 7.28. При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18\~та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі N 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі N 904/2847/19). При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі N 904/3551/18). Позивачем заявлена до стягнення пеня в розмірі 72505,39 дол США (позивач припинив нарахування пені 12.03.2020 відповідно до вимог пункту 15 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України). Приймаючи до уваги: -суму кредиту, яка була реально надана відповідачу на споживчі цілі (25\~000 дол) США, -збільшення у наступному заборгованості за тілом кредитом у зв`язку із переведенням на підставі Додаткових угод в цю категорію інших складових заборгованості, і відповідно, нарахування процентів на більшу суму боргу, -суму сплачених відповідачем коштів: 6125,64 дол комісії, 20446,78 дол США процентів, (наданий позивачем розрахунок заборгованості не дозволяє розрахувати суму повернутого тіла кредиту) -звернення позивача до суду із позовом про захист порушеного права через вісім років після останнього платежу (25.07.2014) суд вважає необхідним на підставі частини третьої статті 551 ЦК України зменшити розмір пені до 10\~000 дол США. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню за рішенням суду становить : 31\~648,84 дол США тіла кредиту, 28\~316,47 дол США процентів, 7295,78 дол США комісії, 10\~000 дол США пені, а всього 77\~261,09 дол США. Щодо строків позовної давності. У листопаді 2022 року відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності (а.с. 61 т.1). Відповідно до частини першої статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частина друга статті 258 ЦК). За частиною першою статті 259 ЦК позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 5.5 договору кредиту від 18.08.2008 №VOKVGA0000001672 встановлений строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки тривалістю 5 років. Додатковою угодою від 23.09.2013 строк позовної давності збільшений до 50 років. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Порушення виконання зобов`язання розпочалося у липні 2014 року, отже позов подано з дотриманням строків реалізації права на захист. Щодо судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 55% (77261,09х100:139766,48), тому з відповідача необхідно стягнути 33\~727,40 грн судового збору (61322,54х55:100).

Outcome: partial