Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

представник ТзОВ «Львівенергозбут» подав Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, в якому просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 25095,12 грн та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТзОВ «Львівенергозбут» здійснює постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що власником квартири за вищевказаною адресою є відповідач [PERSON] , який є споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідач користувався послугами, наданими позивачем та за період з 01.10.2022 по 01.08.2023 спожито 15653 кВт/год, однак свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію систематично не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 25095,12 грн. Відтак, в силу вимог ст. 7, 8, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", позивач просить стягнути з відповідачки 25095,12 грн заборгованості за спожиту електричну енергію. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 22.01.2024, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 06.02.2024 отримано відповідь з відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки. Суд своєю ухвалою від 08.02.2024 відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" Булькевич С.В. в судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов про стягнення заборгованості визнала, вказала, що їй не було відомо про наявну заборгованість. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 361938658 від 16.01.2024 /а.с. 10/. У відповідності до п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.5. "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, договір між електропостачальником та споживачем універсальної послуги укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті. Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП вказаний договір укладається шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов цього договору. Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що оскільки відповідачка не зверталася до позивача із заявою про відмову від приєднання до договору, а здійснювала споживання наданих позивачем послуг, таким чином, остання здійснила приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції №1, яка є додатком 2 до цього договору що розміщені на офіційному веб - сайті позивача - www.lez.com.ua. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Згідно даних оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), переданих у відповідності до чинного законодавства ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.09.2022 року по 01.02.2024 року по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 15653 кВт/год. П. 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з Комерційною пропозицію розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію систематично не виконувала, що і не заперечується самою [PERSON] .. Відтак за особовим рахунком № [NUMBER] у споживача [PERSON] утворилась заборгованість за спожиту електроенергію за період 01.10.2022 до 01.08.2023 на загальну суму 25095,12 грн, що підтверджується розрахунком основної суми боргу за електроенергію. Відповідно до пп. 2. п.5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ст. ст. 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відтак в ході судового розгляду встановлено, що внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язання по оплаті наданих послуг у відповідачки наявна заборгованість, яка станом на 01.08.2023 складає 25095,12 грн. Представлений розрахунок заборгованості за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд враховує, що такий був проведений належним чином та встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачкою умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідачки, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачки оплати наданих послуг, підлягає судовому захисту, тому позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та підставним. Разом з тим беручи до уваги визнання позову відповідачкою, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає що позов підлягає до задоволення повністю. Щодо судових витрат суд виходив з наступного. За подачу позовної заяви позивачем «Львівенергозбут» сплачено 3028.00 грн судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідачка позов визнала, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved