Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

представник позивачки адвокат Кара Р.Т. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. Позов обґрунтовує\~тим,\~що сторони\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Ленінського\~районного суду\~міста Запоріжжя\~від 08.06.2017\~у справі\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~задоволено позов\~в частині\~стягнення додаткових\~витрат на\~оздоровлення [PERSON] \~у санаторії\~у розмірі\~1\~751,70\~гривня.\~Постановою Апеляційного\~суду Запорізької\~області №\~22-ц/778/1814/18\~від 26.04.2018\~частково задоволено\~апеляційну скаргу\~ [PERSON] ,\~а рішення\~Ленінського районного\~суду міста\~Запоріжжя від\~08.06.2017\~у справі\~№ 334/1080/17\~змінено в\~частині розміру\~аліментів,\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~стягнуто аліменти\~на утримання\~дитини [PERSON] \~у розмірі\~900\~гривень щомісячно\~до досягнення\~повноліття,\~а також\~додаткові витрати\~на розвиток\~здібностей у\~розмірі 150\~гривень на\~місяць.\~В іншій\~частині рішення\~залишено без\~змін.\~Рішенням Ленінського\~районного суду\~міста Запоріжжя\~від 08.11.2019\~змінено розмір\~аліментів,\~встановлений постановою\~Апеляційного суду\~Запорізької області\~від 26.04.2018\~у справі\~№ 334/1080/17,\~провадження №\~22-ц/778/1814/18,\~які стягуються\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~доньки [PERSON] \~з твердої\~грошової суми\~у розмірі\~900\~гривень щомісяця\~на 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісяця до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~починаючи стягнення\~аліментів у\~новому розмірі\~з дня\~набрання чинності\~цим рішенням\~суду до\~повноліття дитини.\~Відповідно до\~договору №\~2175\~про надання\~платної освітньої\~послуги для\~підготовки фахівців\~та довідки\~від 15.01.2024\~року №\~14\~донька сторін\~є студенткою\~1\~курсу Полтавського\~державного аграрного\~університету денної\~форми навчання\~за ступенем\~вищої освіти\~ бакалавр,\~за освітньою\~програмою економіка\~підприємства,\~термін навчання\~з 01.09.2023\~по 30.06.2027. У зв`язку\~з навчанням\~доньці необхідні\~кошти не\~тільки на\~оплату навчання,\~але і\~на літературу,\~зошити,\~послуги інтернету,\~проїзд та\~інше,\~що потребує\~значних коштів.\~Частково допомагає\~дідусь дитини,\~але і\~його матеріальної\~допомоги не\~вистачає на\~покриття всіх\~місячних витрат.\~Позивачка добровільно\~утримує доньку\~та надає\~матеріальну допомогу\~на навчання,\~лікування та\~інші потреби.\~Оскільки відповідач\~добровільно допомоги\~не надає,\~позивачка вимушена\~звернутися до\~суду із\~цим позовом. Відповідач є здоровою особою, знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та потребує матеріальної допомоги, працює. Представник відповідача адвокат Логінова В.В. подала відзив на позов, в якому зазначила, що донька сторін є повнолітньою, на даний час проживає у Німеччині в районі Харбург міста Гамбурга (землі Баварії), позивачка проживає у м. Умань Черкаської області України, тобто, позивачка не проживає разом із донькою, а тому не має права звертатися до суду із цим позовом та просити на свою користь стягувати аліменти на повнолітню доньку, що продовжує навчатися. Не відповідає дійсності те, що відповідач не приймає добровільної участі у допомозі донці, оскільки відповідач приймає участь в її утриманні, сплачує аліменти та додаткові витрати, розмір яких за ініціативою позивачки визначено судовими рішеннями. Наявність інвалідності одного із батьків, якщо в довідці про стан здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатним, не є підставою для звільнення таких батьків від сплати аліментів. Довідка з Пенсійного фонду України про отримання пенсії з інвалідності сама по собі не є підтвердженням того, що у батька чи мати це єдине джерело доходів. Отже позивачці необхідно зазначити розмір свого доходу для визначення матеріального становища кожного з батьків, розмір витрат на навчання доньки та потребу у такій допомозі з боку батьків, що є важливими обставинами, які впливають на вирішення справи по суті. Свої зобов`язання за рішенням суду відповідач виконав повністю у березні 2024 року та не має заборгованості по сплаті аліментів. Відповідач щомісячно сплачує кредит в сумі 2\~500 гривень на виконання умов договору про іпотечний кредит № R.514/126/59 від 30.10.2012, укладений між ним та ПАТ «ВТБ Банк» на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана у шлюбі з позивачкою та за рішенням суду визнана спільної сумісною власністю подружжя. Строк закінчення виконання зобов`язань згідно договору встановлено до 03.10.2031. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка не працює, разом виховують неповнолітню доньку останньої - [PERSON] та піклуються про її батька [PERSON] , який є інвалідом 3 групи. Відповідач є єдиною особою в родині, яка матеріально забезпечує окрім себе ще трьох членів сім`ї. На час війни дружина з падчеркою проживають за кордоном та відповідач щомісяця відправляє на їх утримання 2\~160 гривень. На придбання ліків [PERSON] щомісяця відповідач витрачає приблизно 1\~000 гривень. Відповідач працює керівником ТОВ «Дизель-центр» у м. Запоріжжі, отримує мінімальну заробітну плату в сумі 7\~300 гривень, іншого доходу не має. Представник позивачки адвокат Кара Р.Т. подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що в свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати є [PERSON] . У дитини нинішньої дружини є батько, який зобов`язаний утримувати свою дитину. Не надані докази на підтвердження того, що батько [PERSON] позбавлений батьківських прав, пропав безвісті чи помер. Надані документи по [PERSON] не свідчать про відсутність у нього доходів та проживання останнього з відповідачем, перебування на його утриманні та потребує лікування. Відповідач є працездатною особою, працює, має дохід, його матеріальний стан є задовільним та стабільним. Створення сім`ї, утримання дитини дружини, батька дружини, наявність кредитних зобов`язань не звільняє відповідача від батьківського обов`язку утримувати своїх власних дітей. Посилання відповідача на те, що суд може звільнити від обов`язку батьків від сплати аліментів, якщо дохід дитини набагато перевищує кожного з них і повністю забезпечує потреби дитини та що позивач не надала суду підтвердження наявності доходу доньки не підлягає жодній критиці, оскільки відповідачу достовірно відомо, що донька навчається на денній формі навчання, ніде не працює та не має самостійних доходів. Батьки в рівних частках повинні утримувати свою дитину. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 14.03.2024 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не подала. Представник позивачки адвокат Кара Р.Т. у судовому засіданні просила задовольнити позов за обставин, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про відкладення розгляду справи не подав. Представник відповідача адвокат Логінова В.В. у судовому засіданні позов не визнала, з урахуванням обставин, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.05.2012. [PERSON] є студенткою 1-го курсу Полтавського державного аграрного університету, денної форми навчання навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій спеціальності економіка. Навчання за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Вартість послуги навчання становить 23\~250 гривень за рік. Вказані обставини підтверджуються договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 2175 від 15.08.2023, договором про навчання в Полтавському державному аграрному університеті № 765 від 10.08.2023 та довідкою Полтавського державного аграрного університету від 15.01.2024 № 13. Відповідно до квитанції № 9315-7525-9050-7919 від 25.08.2023 [PERSON] сплачено кошти за навчання доньки [PERSON] в сумі 11\~625 гривень. Позивачка [PERSON] та повнолітня [PERSON] мають зареєстровані місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.10.2022 № 7105-5002235260, довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 09.06.2023 № 1396810-2023. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 645677 від 23.12.2022 позивачка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. На підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 08.11.2019 у справі № 334/8818/18, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06.04.2020 в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] змінено розмір аліментів, встановлений постановою Апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2018 у справі № 334/1080/17, на утримання [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 900 гривень на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання чинності цим рішенням суду до повноліття дитини. Згідно з розрахунком заборгованості від 04.03.2024 станом на 13.03.2024 заборгованість по аліментам у [PERSON] відсутня. Відповідно до довідки про доходи від 09.02.2024 № 2 [PERSON] займає посаду керівника ТОВ «Дизель-центр» та отримує заробітну плату в сумі 7\~300 гривень. 02.09.2016 між [PERSON] та громадянкою [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 29.02.2024. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 04.09.2014 № 00014406068 [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний [PERSON] . Відповідно до платіжних інструкцій від 16.08.2023, 14.02.2023 та 13.12.2023 [PERSON] були надіслані кошти [PERSON] в загальній сумі 26\~607,54 гривень. 03.10.2012 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено договір про іпотечний кредит № R514/126/59 на суму 154\~000 гривень зі сплатою процентів у розмірі 15% строком до 03.10.2031. Платіжними інструкціями від 01.06.2023, 01.07.2023, 02.08.2023, 01.09.2023, 01.10.2023, 02.11.2023, 04.12.2023 та 03.02.2024 підтверджується сплата коштів [PERSON] на погашення боргу за вищевказаним договором. Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття та на час розгляду справи не досягла двадцяти трьох років. В теперішній час вона навчається на денному відділенні за договором, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, адже вона не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід. Відповідач, у свою чергу, має можливість надавати донці матеріальну допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; (3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; (3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; (4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працює та отримує дохід. При цьому повнолітня донька [PERSON] навчається на контрактній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Таким чином суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 14 березня 2024 року до закінчення [PERSON] навчання, але не пізніше ніж досягнення нею двадцятитрирічного віку. Суд відхиляє аргументи представника відповідача про те, що позивачка не проживає з донькою, а отже не має права на звернення з цим позовом. Позивачка та донька [PERSON] мають зареєстровані місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.10.2022 № 7105-5002235260 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 09.06.2023 № 1396810-2023. Вказана обставина не спростована відповідачем належними та допустимими доказами. Також відхиляються її аргументи про перебування на утриманні відповідача батька його дружини [PERSON] - [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять підтвердження родинних відносин між останнім та [PERSON] . Крім цього відповідно нормами СК України не передбачений обов`язок відповідача утримувати батьків дружини. У зв`язку з чим свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.01.1976, довідка до акта огляду МСЕК серії АД № 090610 від 14.01.2008, пенсійне посвідчення [PERSON] , медичні документи від 13.02.2024 та 01.03.2024 є неналежними доказами у справі. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи сторін. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved