Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

27.02.2024 року до суду надійшов позов ТОВ ФК «Сіті Фінанс», у якому позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0875/82/0176732 від 22.10.2013 (надалі Кредитний договір) у розмірі 61737,30 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1400,0 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2013 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у виді відкритої кредитної лінії в межах 200 00,00 грн. з відсотковою ставкою 30% річних строком на 48 місяців, з автоматичною пролонгацією на той самий строк. Відповідач скористалась кредитними коштами, однак своїх зобов`язань належним чином за Кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 20.12.2022 у неї утворилась заборгованість на суму 61737,30 грн., яка складається з суми дозволеного овердрафту у розмірі 59000,00 грн., суми недозволеного овердрафту у розмірі 1401,81 грн., та заборгованості за відсотками за користування кредитом 1340,32 грн. 20.12.2022 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F та реєстру боржників до нього. Враховуючи, що відповідач не виконує своїх зобов`язань за Кредитним договором, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 28.02.2024 позовну заяву ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Учасники справи у судове засідання, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, у позові представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, та також не заперечував проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст.247, ч. 1 ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 22.10.2013 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у виді відкритої кредитної лінії в межах 200 00,00 грн. з відсотковою ставкою 30% річних строком на 48 місяців, з автоматичною пролонгацією на той самий строк. За умовами кредитного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, а позичальник зобов`язується повернути кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідач, як позичальник, протягом строку дії Кредитного договору користувалась кредитними коштами шляхом оплати товарів і послуг за їх рахунок, зняття готівки тощо, що підтверджується доданою до позовної заяви випискою про рух коштів по рахунку відповідача, однак своїх зобов`язань належним чином за Кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 20.12.2022 у неї утворилась заборгованість на суму 61737,30 грн., яка складається з суми дозволеного овердрафту у розмірі 59000,00 грн., суми недозволеного овердрафту у розмірі 1401,81 грн., та заборгованості за відсотками за користування кредитом 1340,32 грн. 20.12.2022 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F та реєстру боржників до нього. Таким чином, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло статусу кредитора за Кредитним договором. У свою чергу, відповідач як позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого вказана заборгованість перед позивачем, як новим кредитором, продовжує існувати. Відповідно до\~ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно\~статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. ст.\~12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростувала, доказів погашення заборгованості не надала. Приймаючи до уваги, що відповідач порушила умови Кредитного договору, у добровільному порядку не сплатила заборгованість, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України\~та приймаючи\~до уваги,\~що позовні\~вимоги судом\~задоволені,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового в сумі 3028,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 1400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія Договору про надання правової допомоги від 14.06.2023 № 14/06/23, укладеного між позивачем та адвокатом Титаренко В.В., копія Додатку № 1 від 14.06.2023, копія замовлення № 336 від 23.01.2024, копія акту виконаних робіт від 23.01.2024 на суму 1400,00 грн. Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу). Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved