Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В судовому\~засіданні позивач\~Абу [PERSON] \~та представник\~позивача адвокат\~Суржук Л.М.\~заявлені позовні\~вимоги повністю\~підтримали,\~просять суд\~їх задоволити\~з підстав,\~викладених у\~позовній заяві\~та стягнути\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянина Палестини\~відповідно до\~національного паспорта\~№ 5614040,\~виданий м.Хеброн,\~останнє відоме\~місце реєстрації\~ [ADDRESS] \~на користь\~Абу [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] ,\~РНОКПП [NUMBER] \~аліменти на\~утримання дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~(однієї\~чверті)\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову до\~суду\~27\~листопада 2023\~року і\~до досягнення\~нею повноліття. Проти заочного розгляду справи не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду, відзиву не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем Абу [PERSON] (походження і громадянин Палестини) 23 травня 2014 року було зареєстровано шлюб про що 23 травня 2014 року складено відповідний актовий запис №511. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 23 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , громадянка України. З дослідженого в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 18 грудня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про те, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне про що 12 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис № 2470. Батьками записані: батько [PERSON] , мати Абу [PERSON] . Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/17184/23 від 03 листопада 2023 року шлюб між Абу [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 511 розірвано. [PERSON] проживає разом із матір`ю за місцем їх реєстрації по [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією відомостей про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] . Зі слів позивачки судом встановлено, що відповідач необхідної допомоги на утримання дитини не надає, в поточному році взагалі жодних коштів не надавав. Всі обов`язки щодо утримання дитини позивачка несе самостійно, дитина повністю знаходиться на її утриманні. Позивачка щомісяця витрачає на розвиток і утримання дитини близько 10 тис. грн.. (одяг близько 4 тис. грн., їжа 3 тис. грн., придбання шкільної канцелярії близько 1 тис. грн., інші товари та послуги для розвитку дитини іграшки, оплата за відвідування гуртків за інтересами близько 2 тис грн.). Позивачці важко самостійно утримувати дитину, а тому вона вимушена звертатись до суду із заявою про стягнення аліментів на дитину. Договір про сплату аліментів на дитину між сторонами не укладався. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно практики Верховного суду України, відсутність офіційного працевлаштування і наявність інших дітей не звільняє від сплати аліментів у мінімальному розмірі (постанова від 07.11.2017 року у справі № 355/511/17). Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Договір про взаємні правові відносини у цивільних та сімейних справах між державами Україна та Палестина відсутні. Згідно зі ст. 67 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Статтею 76 Закону «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема: - якщо у справі про сплату аліментів позивач має місце проживання в Україні. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved