Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що\~ [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.09.2020 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). Станом на 28.10.2021 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.10.2021 року направив повідомлення про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив, та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором, станом на 12.11.2023 року становить 52903 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 52903 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank», та судові витрати. 28.12.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника позивача. У судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовом фактично не згоден, суду пояснив, що через його телефон і картку, без його згоди та відома, невідомі особи замовили гроші і переказали їх на інший рахунок і грошові кошти були переведені до Швейцарії, та позивач - банк про це знав. Також пояснив, що не пам`ятає чи підписував він документи на оформлення анкети, але думає, що підпис у анкеті його. Кредитну картку «Monobank» він отримував. На питання суду вказав, що докази в обґрунтування своєї позиції він надавати суду не буде, так як їх у нього немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 23.09.2020 року відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. Відповідно до п.1 анкети-заяви відповідач, підписавши заяву погодився, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати. Відповідач підтвердив отримання у мобільному додатку примірники договору. Відповідно до п. 3 анкети-заяви, відповідач погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним його відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6 анкети-заяви). Ідентифікацію та верифікацію клієнта виконав представник банку. Банк відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок у гривні, видав картку [NUMBER] , встановив кредитний ліміт, який в подальшому склав 45000 грн. Наведені обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами: анкетою-заявою, розрахунком заборгованості, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду не виникло. Відповідач не заперечував проти факту отримання картки підписання документів анкети. Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач користувався коштами, частково погашав кредитні кошти, однак повністю свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач має заборгованість за Договором, яка станом на 12.11.2023 року становить 52903 грн., і складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Із дослідженого розрахунку заборгованості вбачається вирахування усієї суми заборгованості з урахуванням також нарахованих відсотків, а саме 37,2%. При ухваленні рішення судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17 відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014р. (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Але у заяві позичальника, підписаній сторонами, ці складові не узгоджені». Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1\~ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача\~(www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані банком інші документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. В обґрунтування позовних вимог, Банк додав до позовної заяви Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank», паспорт споживчого кредиту «Чорної картки» «Monobank». Вказаними документами визначені права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, порядок нарахування відсотків, порядок повернення кредиту та сплати відсотків, відповідальність сторін за порушення зобов`язань. Проте, надані суду документи не містять підпису відповідача і матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови з додатками є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме їх розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 23.09.2020 року анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили відповідні умови щодо порядку та строків повернення кредиту, щодо розміру, порядку та строків сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо відповідальності за порушення зобов`язання з відповідним порядком нарахування. Крім того Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank» містять посилання на набуття їх чинності з 27.11.2021 року, анкета заява оформлена 23.09.2020 року. Паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання преддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/123/20. Підписана сторонами анкета заява не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховувались та автоматично списувались з рахунку відповідача відсотки за користування кредитом. Отже, заборгованість за тілом кредиту утворювалась, у тому числі, у зв`язку із списанням банком з рахунку відсотків, постійно збільшуючи його. У зв`язку з цим суд прийшов до висновку, що сума, яка була стягнута з відповідача в позасудовому порядку, шляхом автоматичного списання з її карткового рахунку відсотків, підлягає врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума саме неповернутих коштів. З наданих позивачем документів (розрахунку заборгованості), судом встановлено, що з рахунку [PERSON] списано відсотків на загальну суму 9988,47 грн. Таким чином позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підлягають частковому задоволенню в сумі 42914 грн. 53 коп. (52903 грн. 9988,47 грн.), яка становить неповернуті кредитні кошти. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, і не погашення кредитних коштів. Також відповідачем суду не надано будь яких доказів в обґрунтування своєї незгоди з позовом, доказів вчинення відносно нього протиправних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно до наданих суду і досліджених доказів, суд вважає, що відповідач отримав та використовував кошти надані банком, але не повернув їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,\~

Outcome: partial