Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У жовті 2023 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Мар`єнко В.Ю., звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Завод «Запоріжавтоматика» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову заначено про те, що з 07.10.2005 року по 26.09.2022 року позивач перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Завод «Запоріжавтоматика», у якому працював на посаді начальника цеху № 2. 26.09.2022 року позивач був звільнений з ПрАТ «Запоріжавтоматика» за власним бажанням. У період з 01.10.2019 року по дату звільнення позивач отримував заробітну плату не в повному обсязі. Станом на дату звільнення, а саме 26.09.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати склала 60 824,24 грн. В день звільнення заборгованість з заробітної плати позивачу виплачена не була. Тому позивач був змушений звертатися до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати. Під час розгляду судом справи щодо стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати, 02.10.2023 року відповідач добровільно сплатив заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.10.2019 року по 26.09.2022 року у загальному розмірі 60 824,24 грн. З урахуванням вказаних обставин, посилаючись на положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому, зазначив, що оскільки відповідачем на неодноразові звернення не надано довідку про розмір заробітної плати обчислити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні неможливо. Вважає, що у цьому випадку підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постановах від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц та від 26 лютого 2020 року у справі N 821/1083/17, відповідно яким, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певними умовами може відійти від розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. З урахуванням зазначеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 60 824,24 грн. Ухвалою суду\~від 01\~листопада \~2023\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд справи\~визначено проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~сторонам по\~справі надано\~строк для\~подання заяв\~по суті\~справи. Витребувано від Приватного акціонерного товариства «Завод «Запоріжавтоматика» довідку-розрахунок по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) станом на 26.09.2022 року, довідку про розмір заробітної плати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.10.2019 по 26.09.2022 року, довідку про середньоденний заробіток [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за останні два місяці перед звільненням. 08.04.2024 у судовому засіданні представником відповідача на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2023 року надано розрахунок середньоденного (годинного) заробітку [PERSON] за період з 01.07.2022 по 31.08.2022 та довідку про заборгованість по заробітній платі та її погашення. 12 квітня 2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Мар`єнко В.Ю. надійшла заява про уточнення позовних вимог у якій вона зазначила про те, що з урахуванням наданого представником відповідача розрахунку середньомісячної заробітної плати [PERSON] за останні два місяці перед звільнення просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 50\~493,95 грн., відповідно до ст.117 КЗпП за шість місяців. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мар`єнко В.Ю. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з тим від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у якій вона зазначила про те, що позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з урахуванням поданих уточнень. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Завод «Запоріжавтоматика» належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилось, причини неявки суду не повідомило, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача - адвокат Полулях С.Ю. у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не надходило, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у судовому засіданні 08.04.2024. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] з 07.10.2005 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», що підтверджується записами у тру довій книжці позивача серії [NUMBER] . Наказом Приватного акціонерного товариства «Завод «Запоріжавтоматика» від 26.09.2022 №42-к [PERSON] з 26.09.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, звільнено з займаної посади. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116\~цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При зверненні до суду з вказаним позовом представник позивача зазначила про те, що в день звільнення позивача заборгованість із заробітної плати виплачена не була, у зв`язку із чим позивач був змушений звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати. Під час розгляду справи про стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати, 02.10.2023 відповідач сплатив заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.10.2019 року по 26.09.2022 року у загальному розмірі 60 824,24 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 214 від 02.10.2023 року. Таким чином, під час розгляду справи встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, та не спростовано відповідачем, що заробітна плата [PERSON] у день звільнення не була виплачена. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Верховний Суд в постанові від 12 червня 2019 року у справі №569/79/18 (провадження №61-44467св18) зазначив, що «установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності». Під час розгляду справи встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 02.10.2023, у зв`язку з чим виходячи з позовних вимог та встановлених обставин підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.09.2022 по 02.10.2023. Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. \~ \~ \~ \~Так, суд виходить з наступного розрахунку. \~ \~ \~ \~Посадовий оклад позивача згідно наданого відповідачем розрахунку за липень 2022 року та серпень 2022 року становив 8\~480,00 грн. щомісячно, тобто середній заробіток становив 48,18 грн. на годину, середньоденний заробіток становив 385,45 грн. Кількість робочих днів з 26.09.2022 по 02.10.2023 (включно) становить 266 робочих днів. Разом з тим, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунок може бути стягнутий за період не більше 6 місяців. Таким чином, сума середнього заробітку підлягає стягненню за період з 03.04.2023 по 02.10.2023 та становить 50\~493,95 грн. із розрахунку 131 робочих днів х 385,45 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що позивачу у день звільнення не було виплачено належні йому виплати, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, в розмірі 50\~493,95 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить із наступного. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладається на відповідача. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому\~ст.\~141\~ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved