Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» про визнання виконавчого напису, вчиненого 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрованим у реєстрі за №30662, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 20\~800,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що в грудні 2023 року із застосунку «ДІЯ» дізналась, що на підставі вищевказаного виконавчого напису 19.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67582537 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 20\~800,00 грн., в межах якого вчиняються виконавчі дії. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивач довідалась, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений на підставі договору кредитної лінії від 03.03.2020 №AG4411648, укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК «Дінеро». При цьому позивач не отримувала позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення щодо початку процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначила, що не підписувала з відповідачем жодного нотаріально посвідченого договору. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що суперечить Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишено без змін, у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Натомість приватний нотаріус не врахував, що на момент вчинення виконавчого напису був діючим Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису від 23.09.2021 законодавча підстава для його вчинення, а саме, п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не була чинною, а відтак така нотаріальна дія є незаконною. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Дінеро» у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила та відзиву не надала. До суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Заяву обґрунтовує тим, що вважає витрати, понесені позивачем на оплату послуг адвоката, не є співмірними з ціною позову, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, оскільки категорія справ про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню є нескладною. Просила суд відмовити у задоволенні судових витрат на правничу допомогу, а розгляд справи проводити за відсутності представника. Треті особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Судом, на підставі положень статей 223, 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність відповідних заперечень позивача (представника позивача), здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №30662, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №AG4411648 від 03.03.2020, укладеним з ТОВ «ФК «Дінеро» (згідно\~з записом\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань від\~18.12.2023\~№1000737770034036953\~ ТОВ\~«Дінеро»), заборгованості у розмірі 20\~800 грн., 650 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. від 19.11.2021 відкрито виконавче провадження №67582537 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1., 3.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (п. 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишено без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14 (постанова Великої Палати Верховного Суду 21.09.2021 в справі №910/10374/17). У зв`язку з цим, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Проте, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Кредитний договір №AG4411648 від 03.03.2020, укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] , наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Також приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченого пунктом 2.3 глави 16 Порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Бригіди В.О., зареєстрованого в реєстрі за №30662 від 23.09.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 20\~800,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. представником позивача надано ордер про надання правої допомоги [PERSON] від 16.02.2024, договір про надання професійної правничої допомоги №23212 від 11.01.2024, укладений між адвокатом Яресько Т.В. та позивачем [PERSON] , акт прийому-передачі послуг від 16.02.2024, розрахункову квитанцію від 16.02.2024. Відповідно до принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу до 5000 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, встановленим ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Дінеро» підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн., а також витрати, пов`язані з подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено\~повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі, призначеній до розгляду на 23.04.2024, є дата складення повного судового рішення, а саме 29.04.2024.

Outcome: approved