Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Обгрунтовуючи подану позовну заяву посилався на те, що відповідач є його батьком. На даний час він є повнолітнім і навчається з 01 вересня 2023 року на денній формі навчання у Вінницькому національному технічному університеті, термін навчання до 30 червня 2027 року, тому не може влаштуватися на роботу та отримувати заробіток, інших самостійних доходів він не має і не може забезпечувати себе самостійно, забезпечує його мати. Також він хворіє і потребує лікування. З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно на період його навчання у Вінницькому національному університеті починаючи з 01 жовтня 2023 року і до 30 червня 2007 року, але не більше 23 років. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до розгляду. 23 листопада 2023 року відповідач подав до суду відзив, в якому посилався на те, що він офіційно не працює, має нестабільний дохід, перебуває у другому шлюбі, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, однак не в заявленому розмірі. Згоден сплачувати аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. Крім цього, він не відмовлявся і не відмовляється за можливості надавати позивачу матеріальну допомогу, окрім аліментів. 30 листопада 2023 року позивач [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що йому відомо про те, що відповідач у останні роки протягом 2021 -2022 роки працював фасадчиком за кордоном в Італії, його дохід варіювався від 24 062 грн. до 34 593 грн. Відповідач і раніше при сплаті на його користь аліментів на утримання як неповнолітнього, затримував їх виплати. Стипендію він не отримує, має розклад занять, який позбавляє його можливості працювати. При розгляді справи позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що нещодавно він потрапив у ДТП з участю трамвая, лікувався стаціонарно, після цього його стан здоров"я значно погіршився, він потребує і потребуватиме до кінця свого життя лікування. Відповідач може допомагати йому матеріально, так як працює, має у власності квартиру, автомобіль, будинок. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовної заяви та просив відмовити у її задоволенні з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Згідно довідки Вінницького національного технічного університету № 2517 від 22 серпня 2023 року позивач [PERSON] є студентом І курсу денної бюджетної форми навчання факультету інтелектуальних інформаційних технологій та автоматизації ІУ ступеня акредитації. Термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року (а.с.9). Згідно відомостей ДПІ [PERSON] стипендію не отримує, офіційно не працює, будь-яких доходів не отримує (а.с.57). Проживає разом з матір"ю [PERSON] в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с.10,16). З наданих копій медичних документів вбачається, що позивач [PERSON] має задовільний стан здоров"я, хворіє на алергічний риніт не уточнений, функціональне порушення жовчного міхура, цистит, варикозне розширення вен мошонки внаслідок чого йому необхідне оперативне лікування (а.с.7,12-15). 21 лютого 2024 року позивач потрапив у ДТП в результаті чого лікувався стаціонарно, після цього його стан здоров`я погіршився. Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 листопада 2015 року, має на утриманні одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.41-42). [PERSON] офіційно не працює, згідно відомостей з МВС є власником автомобіля РЕНО МЕГАН 2003 року випуску (а.с.17). Також відповідач є власником 1/2 частки квартири площею 64,7 кв.м. (а.с.22). \~ \~ \~ \~ Таким чином судом встановлено, що батько не надає матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, сплачував аліменти до досягнення ним повноліття у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.201 СК України до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Суд, враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, встановлені конкретні обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, і те, що батько повнолітньої дитини хоча офіційно і не працює, однак за станом здоров`я може працювати і згоден надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання сина, однак не у заявленому розмірі, дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на період навчання позивача на його користь у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не довше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Попри очевидну потребу у належному матеріальному забезпеченні, позивач належним чином не обґрунтував розміру таких витрат в сумі 3 000 грн., які просив суд стягнути із відповідача та не довів можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж визначив суд. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial