Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

В провадженні Садгірського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом\~ Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1149-4367. В позові зазначає, що 01 лютого 2023\~ року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і фізичною особою [PERSON] за допомогою веб сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем\~ ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,\~ було укладено\~ електронний договір про відкриття кредитної лінії №1149-4367. На виконання зазначених вимог,\~ позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5750,\~ для підписання кредитного договору 1149-4367 від 01.02.2023\~ року. \~ Відповідно до умов кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 12 400,00 гривень; - строк кредитування 300 днів; - базовий період 18 днів; - знижена % ставка -2,50 % в день; - стандартна % ставка 3,00 % в день. Позивач (через партнера АТ КБ «Приватбанк», з яким укладено договір №4010 при наданні послуг\~ в системі LiqPay від 02 грудня 2019\~ року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний\~ відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на підставі договору №4010 від 02 грудня 2019 року на карту отримувача,\~ чим виконав свої зобов`язання. Станом\~ на 26.02.2024\~ року загальний\~ розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 122 884,00 гривень, а саме: - прострочена заборгованість 12 400,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 110 484,00 гривень. Разом з тим,\~ кредитодавцем було прийнято рішення\~ про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткове списання заборгованості позивальнику за нарахованими процентами у сумі 60 884,00 гривень за умови погашення позичальником\~\~ решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 62 000,00 гривень. Враховуючи вищезазначене кредитодавець просить суд стягнути не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 12 400,00 гривень; -\~ прострочену заборгованість за нарахованими процентами 49 600,00 гривень. Просить суд\~ стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~ загальну суму заборгованості за кредитним договором №1149-4367 від 01.02.2023\~ року в розмірі 62 000,00\~ гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 12 400,00 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 49 600,00 гривень. Судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився,\~ однак спрямував до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та зазначив,\~ що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] \~ в судове засідання не з`явилася,\~ хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи,\~ про причини не явки суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 лютого 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та\~ [PERSON] \~ укладено договір про відкриття кредитної лінії №1149-4367,\~ предметом якого є надання кредиту в розмірі 12 400 гривень. Строк кредитування 300 днів. Базовий період 18 днів. Знижена % ставка -2,50 % в день. Стандартна % ставка 3,00 % в день (а.с. 10-24). Станом на 26.02.2024\~ року у [PERSON] утворилася заборгованість по виконанню\~ кредитного договору №1149-4367 від 01.02.2023 року у розмірі 122 884,00\~ гривень (а.с.35-37). На підтвердження передачі суми 12 400,00 гривень за кредитним договором №1149-4367 від 01.02.2023\~ року\~\~ [PERSON] представник позивача надав довідку\~\~ директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.32). Листом ПАТ КБ «ПриватБанк», який адресований ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~ підтверджується\~ перерахунок коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay\~ у відповідності до кредитного договору №1149-4367 від 01.02.2023 року (а.с. 26-31).\~ За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачка отримала кредитні кошти та в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала неналежним чином умови кредитного договору №1149-4367 від 01.02.2023 року. За таких обставин позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку, щодо переказу кредитних коштів відповідачці на її рахунок, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 гривень слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved