Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 06.02.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, сина [PERSON] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, до досягнення 23 років за умови навчання, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду до моменту закінчення навчання. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 11.03.2005 між нею та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим і 11.03.2009 між ними шлюб був розірваний. Син [PERSON] з 14.08.2023 є курсантом та навчається на 1 курсі денної форми навчання Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ. Термін навчання першого курсу з 14.08.2023 по 30.06.2024, загальний термін навчання в учбовому закладі становить 3 роки, закінчується 04.07.2026 . У зв`язку з навчанням у цьому навчальному закладі син потребує матеріальної допомоги на його утримання на час навчання. Такі витрати позивачка несе сама, хоча їй одній важко це робити. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча має змогу це робити, що і змусило позивачку звернутися до суду з цим позовом. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 08.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що її син [PERSON] навчається на частковому державному забезпеченні, тобто вона щомісця сплачує за його навчання 307 грн. Крім того, останній потребує у періодичному поновленні одягу, взуття, у тому числі форменого, придбанні їжі, плати за користування мобільним зв`язком та інтернетом. У лютому 2024 року вона сплатила за його обов`язкові курси з водіння транспортними засобами 9950 грн. Наголосила, що наразі її син на першому курсі вказаного вузу навчається на умовах казарменого перебування. Проте, на другому курсі таке перебування очевидно буде припинено і йому необхідно буде винаймати собі окерме житло, вартість якого не рахуючи комунальних платежів, складає у м. Кривому Розі щонайменше 4000 грн. на місяць, до цього також добавляться витрати на проїзд, якщо не вдасться знайти житло поблизу університету. Також пояснила, що через денну (казармену) форму навчання син, [PERSON] , не має можливості працювати чи мати собі підробіток. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, заяв про розгляд справи за відсутності чи відкладення розгляду справи теж до суду не надіслав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.\~280,\~281 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином сторін у справі, позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] (а.с.5). [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ за кошти державного бюджету. Термін навчання триває з 14.08.2023 до 04.07.2026 (а.с. 9). ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.\~199\~Сімейного\~кодексу\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200\~СК\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Зі змісту ч. 1 ст.\~182\~СК\~України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону\~України\~«Про\~охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Такі аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для навчання дитини: плата за навчання у ВНЗ, оплату за харчування у їдальні вузу, придбання одягу, канцелярії, іншого приладдя для навчання, витрати на проживання у гуртожитку ВНЗ чи винаймання іншого житла, плата за проїзд до навчального закладу, тощо. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. V. Мотиви суду. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають задовільний стан здоров`я, зокрема відомості (доказів), які свідчать про протилежне сторонами не надано. Відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача, а також доказів щодо перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, до суду останній не надав, окрім того позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем доходів. Під час судового розгляду справи також встановлено, що понолітній син сторін, [PERSON] , навчається на бюджетній формі, а тому має можливість отримувати стипендію. Суд зауважує, що позивачкою не приведено переконливих доказів та не зазначено у позові витрат з відображенням конкретних сум, які вона несе щомісяця у зв`язку із навчанням сина. Зокрема позивачкою достеменно доведені лише витрати на навчання дитини, що складає 307 грн. щомісяця, а також 9950 грн., які вона понесла на оплату послуг з навчання сина на курсах з водіння. Позивачкою додано в обгрунтування своїх позовних вимог 19 квитанцій про перерахування нею на банківську картку сина [PERSON] грошових коштів на різні суми, зокрема 115, 195, 400, 500, 518, 1000, 8000 грн., тощо, проте жодних доказів, що ці кошти були сплачені ним саме на погашення витрат, пов`язаних з навчанням у вузі, суду надано не було. Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивачки, що вона у майбутньому може понести значно більші витрати у зв`язку з навчанням сина через необхідність винаймання йому житла у місті Кривому Розі. Так, під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] навчається у вузі МВС України на неповному державному забезпеченні, зокрема навчання відбувається на умовах казарменого режиму перебування курсатнів з забезпеченням харчування. Доказів того, що на вищих курсах навчання [PERSON] такий режим перебування буде скасовано, позивачка суду не надала. Суд приймає рішення виходячи лише з тих обставин, які вже настали, і не може ухвалювати рішення з урахуванням обставин, які, за доводами позивачки, можуть настати у майбутньому. З огляду на це слід роз`яснити позивачці, що у разі збільшення у майбутньому витрат на утримання сина у зв`язку з його навчанням, вона не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів. \~ \~ \~ \~ Між тим, суд не виключає понесення позивачкою очевидних витрат у зв`язку з навчанням сина [PERSON] , насамперед плату за проїзд, придбанням їжі, одягу, навчального приладдя, сплата послуг інтернет зв`язку, тощо. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. На підставі встановлених фактичних обставин, суд вважає, що розмір аліментів, який визначений позивачкою у своєму позові є невиправданим та до того ж не є достатньо обґрунтованим, а тому такі вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, оскільки вказаний розмір, на переконання суду є справедливим з огляду на необхідність батьків у рівних частках надавати допомогу на утриманні дитини, яка продовжує навчання, і буде в достатній мірі відповідати потребам та суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог\~ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі ставки судового збору на 1211,20 грн.

Outcome: partial