Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Представник ТОВ «Акварелі на Слобідській» Шишлюк Вікторія Русланівна, подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за зазначеним позовом. В обґрунтування заяви представник посилалася на те, що при ухваленні рішення судом не були розглянуті всі вимоги позову, а саме судом не вирішено питання про витрати на правову допомогу яку нею було надано по справі на суму 10 250,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі (а.с.17). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача адвокат Карпова Ольга Вікторівна надала суду заперечення проти ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, зазначаючи, що розмір у сумі 10\~250,00 грн., є неспівмірними з обсягом наданої допомоги, крім того, представник відповідача приймала участь лише в одному судовому засіданні. Рівень складності справи не вимагав значного обсягу правової допомоги. Судом встановлені такі факти і відповідні правовідносини. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2024р. в позові [PERSON] , до ТОВ «Акварелі на Слобідській», ТОВ «Компанія у управління активами «Актив» відмовлено. Згідно з договором про надання правової допомоги від 17 листопада 2020 року та додатковою угодою №23/1-10 від 01.10.2023 року адвокат адвокатського об`єднання «Максимус» Шишлюк В.Р., та ТОВ «Акварелі на Слобідській» уклали договір предметом якого є надання ТОВ «Акварелі на Слобідській» відплатних юридичних послуг на тимчасовій, професійній основі. Однак при ухваленні вищевказаного рішення, судом не було розглянуто вимогу про стягнення з позивача витрат на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи , заяву про ухвалення додаткового рішення та заперечення щодо задоволення заяви суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно акту надання послуг №1 від 29.02.2024 року, загальна вартість виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг склала 10 250 грн., які представник відповідача просить суд стягнути з позивача. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач/відповідач має заперечення і приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 1 статті 270\~ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу. Разом з тим, проаналізувавши надані докази, врахував заперечення представника позивача, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму не є співмірними виходячи з того, що справа не є складною, правовідносини, які виникли між сторонами не потребують додаткового вивчення, предмет якої є поширеним в цивільному судочинстві та має сталу судову практику. Крім того, при зменшенні розміру витрат, які підлягають стягненню з позивача, суд звертає увагу на те, що представник відповідача приймала участь тільки в одному засіданні протягом 6 хвилин, а також те, що в позові [PERSON] , було відмовлено лише з однієї підстави, як звернення неналежного позивача, тобто суд не розглядав правовий аспект та наявність чи відсутність належного виконання договірних відносин між сторонами договору. Судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, висновок Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. Таким чином, суд вважає що розмір витрат підлягає зменшенню до 3000 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: partial