Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

На розгляді суду перебуває зазначена справа про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували 29.07.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 100 (свідоцтво [NUMBER] від 29.07.2011, дошлюбне прізвище [PERSON] ). Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивачка зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося у звя`зку з тим, що перестали розуміти одне одного, ведуть різні бюджети, шлюбні відносини не підтримують, збереження сім`ї є неможливим, шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Просить залишити прізвище [PERSON] . Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач на розгляд справи не з`явився, відзив на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно з вимогами ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.07.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 100 (свідоцтво [NUMBER] від 29.07.2011). Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.02.2013). Як стверджує сторона позивача та не заперечує сторона відповідача сімейне життя з відповідачем не склалося у звя`зку з тим, що перестали розуміти одне одного, ведуть різні бюджети, шлюбні відносини не підтримують, збереження сім`ї є неможливим, шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до положень ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, суд дійшов висновків про те, що сім`я розпалася остаточно і шанси на її збереження втрачені; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідача та стягненню на користь держави, оскільки позивачка є особою з інвалідностю 2 групи та звільнена від сплати судового збору (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", копія посвідчення № [NUMBER] від 06.07.2016).

Outcome: approved