Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що підприємство надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами.\~ Згідно з інформаційною довідкою власниками квартири (по часток) за адресою: [ADDRESS] являються відповідачі у даній справі: [PERSON] та [PERSON] . Всупереч вимогам законодавства, якими передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом, відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачували надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.02.2024 року утворилась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення всього на загальну суму 10 405 грн. 17 коп. Враховуючи викладене вище, просить стягнути з відповідачів на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 10 405 грн. 17 коп., а також просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. та витрат за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно в розмірі 80 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. В судове засідання представник позивача, за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю., не з`явилась, але 04.04.2024 року та 25.04.2024 року подала до суду письмові заяви про розгляд справи у відсутність представника позивача, в яких одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлялись шляхом надсилання судових повісток-повідомлень за місцем проживання засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачам з причин відсутності останніх за вказаними адресами (за закінченням терміну зберігання), що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачів шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідачі не з`явились в судове засідання та не повідомили про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено,\~що житлово-комунальні\~послуги \~це результат\~господарської діяльності,\~спрямованої на\~забезпечення умов\~проживання та/або\~перебування осіб\~у житлових\~і нежитлових\~приміщеннях,\~будинках і\~спорудах,\~комплексах будинків\~і споруд\~відповідно до\~нормативів,\~норм,\~стандартів,\~порядків і\~правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не\~визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В судовому засіданні встановлено, що КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами.\~ Відповідно до\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №\~366779550\~від 21.02.2024\~року (а.с.\~6),\~відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] з 24.09.2021 року являються співвласниками (по частки у кожного) квартири [ADDRESS] . За відомостями, отриманими судом з Єдиного державного демографічного реєстру № 484136 та № 484147 від 08.03.2024 року відповідачка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою, за якою рахується борг перед позивачем за водопостачання та водовідведення, а відповідачка [PERSON] , [INFO] , з 26.08.1983 року по теперішній час зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с. 15-16). Таким чином, відповідачі, як співвласники вищевказаної квартири, являються споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, що надає КП «Черкасиводоканал» за вказаною вище адресою у період, за який позивач просить стягнути заборгованість. Факт відсутності реєстрації відповідачки [PERSON] у квартирі, яка належить їй на праві спільного часткового права власності разом з відповідачкою [PERSON] , не звільняє останню, як співвласника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц. Оскільки відповідачами не оплачувались надані позивачем послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за водопостачання\~та водовідведення\~в сумі\~10\~405\~грн.\~17\~коп.\~за період\~01.01.2020\~року по\~01.02.2024\~року, що підтверджується довідкою про нарахування плати та розмірів платежів за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] на ім`я [PERSON] / [PERSON] ), ( а.с. 4). Також, встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів [PERSON] та [PERSON] ) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Статтями 67,\~162\~ЖК України\~визначено,\~що плата\~за комунальні\~послуги (водопостачання,\~газ,\~електрична,\~теплова енергія\~та інші\~послуги)\~береться крім\~квартирної плати\~за затвердженими\~в установленому\~порядку тарифами. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за\~спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця,\~якщо інший порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , згідно з довідкою про нарахування плати та розмірів платежів за період з 01.01.2020 року по 01.02.2024 року було проведено лише дві оплати, а саме у серпні 2021 року в розмірі 118 грн. 46 коп. та у розмірі 106 грн. 70 коп. (а.с. 4-5), за вказаною адресою рахується заборгованість за надані послуги в розмірі 10\~405 грн. 17 коп., суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів на користь позивача в рівних частках. Що стосується вимог позивача про стягнення із відповідачів на його користь судових витрат, то суд приходить до висновку, що вони також підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з пунктом 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжною інструкцією №843 від 06.03.2024 року на суму 3 028 грн. (а.с. 1), а також внесено плату за отримання інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно в розмірі 80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 551 від 21.02.2024 року (а.с. 7), і заявлені позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає, що вказані суми судових втрат також мають бути стягнуті з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в рівних частках, тобто по 1 554 грн. з кожної. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved