Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначив, що [INFO] у віці 77 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 03 березня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис №897. Відповідно до довідки №590 виданої 19.10.2020р. старостою виконкому Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, [PERSON] , постійно проживала без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 02.04.2020 року Коростенською районною державною нотаріальною конторою, була заведена спадкова справа №81/2020, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №70576799. До кола спадкоємців померлої [PERSON] , відносяться : -дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.02.2020р., свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2018р.; -син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.01.1971р.; -син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , від 09.07.1961р. До складу спадщини, що залишилася не оформленою після смерті [PERSON] , відноситься земельні ділянки, визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] від 20.10.2004 року, загальною площею 3,14 га. розташована на території Бехівської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером 1822380600:05:000:0285, №1822380600:07:000:0105. Відповідно до довідки №504 виданої виконкомом Бехівської сільської ради, [PERSON] відповідно до інформації яка міститься в по господарський книзі №9 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . 30.08.2022 року від Другої коростенської районної державної нотаріальної контори, була отримана відповідь №346/02-14, відповідно до змісту якої надано роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно належне спадкодавцю, не може бути видано оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Вищевказана довідка сільської ради про належність будинку [PERSON] , не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця. Вивченням документів також встановлено, що у вищевказаному Державному акті виявлено підчистки, а саме: у графах, де зазначено прізвище, ім`я, по-батькові власника земельних ділянок та у кадастрових номерах: 1822380600:05:000:0285, 1822380600:07:000:0105. Згідно ч.3 ст.47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом для вивчення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи нанесені олівцем. Виходячи із вищевикладеного, рекомендовано звернутися до суду для вирішення питань в судовому порядку. 24.03.2023 року до Головного управління Держгеокадастру у Житомирський області було подано адвокатський запит №37, з проханням надати новий державний акт [PERSON] або надати роз`яснення щодо належності даного державного акту права власності на земельну ділянку [PERSON] , відповідно до відомостей Держгеокадастру. 31.03.2023 року з Головного управління Держгеокадастру у Житомирський області надійшла відповідь №868/35-23, відповідно до змісту якої у видачі державного акту на право власності на земельну ділянку було відмовлено, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, земельні ділянки з кадастровими номерами: 1822380600:05:000:0285, 1822380600:07:000:0105, загальною площею 3.41 га., які розташовані на території Бехівської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області, на праві приватної власності належать [PERSON] . Відповідно інформації, яка міститься у Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9918780022023 від 25.04.2023 року, та Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9918779462023 від 25.04.2023 року, кадастрові номери земельних ділянок відповідають кадастровим номерам земельних ділянок визначених в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 056805 від 20 жовтня 2004 р. виданого Коростенською районною державною адміністрацією. Відповідно до довідки №447/01-16 виданої другою Коростенською державною нотаріальною контрою, надано інформацію відповідно до матеріалів які знаходяться в спадковій справі №81/2020, спадкоємцями за законом після померлої [INFO] [PERSON] , є діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до правової позиції визначеної в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №265/6868/16-ц, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Просить визнати [PERSON] [INFO] , власником 1/3 частини спадкового майна, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями та земельних ділянок визначених в державному акті на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] від 20.10.2004 року, загальною площею 3,14 га. розташованих на території Бехівської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровими номерами 1822380600:05:000:0285, № 1822380600:07:000:0105, в порядку спадкування за законом після [PERSON] . Сторона позивача повідомила про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у віці 77 років в с.Вороневе Коростенського району Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). З довідки №83 виданої 30.01.2020 року Бехівською сільською радою Коростенського району Житомирської області, яка наявна у матеріалах спадкової справи №81/2020 слідує, що [PERSON] була зареєстрована і проживала на день смерті за адресою [ADDRESS] , згідно запису в погосподарській книзі №9 за 2016-2020 роки. За даною адресою на день смерті проживала і була зареєстрована одна. Заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відносяться до першої черги спадкоємців по закону. Ступінь родинного зв`язку [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бехівською сільрадою Коростенського району Житомирської області 14.01.1971 року. Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До спадкової маси увійшов житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №056805 виданого Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області 20.10.2004 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно позивачу відмовлено, про що свідчить лист нотаріуса від 30.08.2022 року №346/02-14. Зі змісту вказаного листа слідує, що причинами, які унеможливлюють нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину за законом є відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, та наявність підчистки в Державному акті на право власності на земельну ділянку . З матеріалів справи слідує, що право власності [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджується записом в погосподарській книзі №9 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . З Інформаційної довідки, виданої КП «Коростенське міжміське бюро технічне інвентаризації Житомирської обласної ради» за №246 від 04.09.2020 року, слідує, що державна реєстрація права власності житлового будинку [ADDRESS] , станом на 29.12.2012 року не проводилась. З технічного паспорту, виготовленого КП «Коростенське МБТІ» слідує, що інвентаризація будинку проводилась 04.09.2020 року. В державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №056805 від 20.10.2004 року, виданому на ім`я [PERSON] , у зазначенні кадастрових номерів ділянок : 1822380600:05:000:0285, та 1822380600:07:000:0105 наявні підчистки у цифрах 5 та 7. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем позивача втрачена, що є перешкодою реалізувати свої спадкові права в органах нотаріату. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, належність зазначеного у позові майна спадкодавцю позивача ніким та нічим не оспорено, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved