Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

29.12.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом, з урахуванням ухвали суду від 07.03.2024 року, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про виключення відомостей з актового запису про батьківство та припинення стягнення аліментів, в якому позивач просить суд: - виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про його народження за №823, зробленого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14.06.2013 року; - припинити стягнення аліментів зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються відповідно до судового наказу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року у справі №203/1140/21. І. Стислий виклад позицій учасників справи. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що у період з 2009 року по 2021 рік він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, яка [INFO] народила дитину [PERSON] , якого він вважав своїм сином та був записаний батьком дитини. У 2020 році відносини між сторонами погіршились і вони мешкали окремо, а з 2021 року відносини між ними остаточно припинились. Судовим наказом від 26.04.2021 року у справі №203/1140/21 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Позивач зазначив, що з 2021 року він перебуває у фактичних відносинах із іншою жінкою та за станом здоров`я не може мати дітей. Тому у нього є сумніви щодо його батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей з актового запису про батьківство та припинення стягнення аліментів. Відповідач у встановлений судом строк подала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Третя особа у встановлений судом строк не подала до суду пояснення по суті спору. Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснили суду таким чином як про це вказано вище. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.01.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.03.2024 року із занесенням до протоколу судового засідання було прийнято відмову представника позивача від клопотання про призначення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 07.03.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 07.03.2024 року було внесено виправлення у текст ухвали суду від 08.01.2024 року та зазначено правильно найменування третьої особи: «Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» замість неправильного: «Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)». У судове засідання 25.04.2024 року з`явились позивач та його представник. Відповідач та представник третьої особи подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши думки позивача та його представника, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України розглянув справу за відсутності інших учасників справи. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення позивача та його представника, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оголосив судові дебати та заслухав заключні слова позивача та його представника, 25.04.2024 року у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що сторони зареєстровані батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис №823, зроблений Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14.06.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва від 14.06.2013 року, серії [NUMBER] . З позивача - [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача - [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті (1/4) з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.03.2021 року і до досягнення ним повноліття, які стягуються на виконання судового наказу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року у справі №203/1140/21, провадження №2-н/0203/49/2021. На підтвердження факту проходження медичного обстеження за станом здоров`я щодо можливості мати дітей позивач надав суду копії відповідних медичних документів. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу виключення відомостей з актового запису про батьківство та припинення стягнення аліментів. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог положень ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини . Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про нього як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 (в редакції, чинній станом на момент судового розгляду справи), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до пп. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (в редакції, чинній станом на момент судового розгляду справи), рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до положень ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У ч. 1 ст. 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами , зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства. Аналіз викладеного вище, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, дає суду підстави для висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, у ході судового розгляду справи судом було встановлено, що між позивачем, як особою, записаною батьком, і дитиною відсутнє кровне споріднення, факт чого був визнаний відповідачем. При цьому, враховуючи, що змінились обставини, що впливають на припинення сплати аліментів, а саме встановлення судом відсутності у позивача обов`язку утримувати малолітню дитину, батьком якої він записаний, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про припинення стягнення аліментів. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги та виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про його народження за №823, зробленого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14.06.2013 року, припинити стягнення аліментів зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті (1/4) з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.03.2021 року і до досягнення повноліття, які стягуються на виконання судового наказу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2021 року у справі №203/1140/21, провадження №2-н/0203/49/2021. Також, відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн (дублікат квитанції від 29.12.2023 року №134839670.1:WEB, код квитанції 3565-24023718-1809, на суму 2147,20 грн міститься в матеріалах цивільної справи №203/7777/23).

Outcome: approved