Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

15.11.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №02560-12/2021 від 03.12.2021 року, укладеним між відповідачкою та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Інвеструм», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 21.09.2022 року на підставі договору факторингу №21092022, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 17937,50 грн., з яких 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 10937,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка 03.12.2021 року уклала з ТОВ «ФК «Інвеструм» договір про надання фінансового кредиту №02560-12/2021, відповідно до якого відповідачка отримала у позивача кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн. строком на 30 днів до 01.01.2022 року, які вчасно не повернув та виникла відповідна заборгованість. 21.09.2022 року між первинним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем був укладений договір факторингу №21092022, відповідно до якого на підставі витягу з реєстру боржників до позивача перейшла вимога до відповідача на суму 17937,50 грн. за вказаним договором, з яких 7000,00 грн. - тіло кредиту та 10937,50 грн. - проценти за користування кредитом. Враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідачки та відсутність з її боку жодних дій для погашення відповідної заборгованості за вказаними кредитним договором позивач просив стягнути отримані ним суми вимоги до відповідачки у судовому порядку. Ухвалою судді від 25.12.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.37). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.38), а відповідачка у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.39). Заяви, клопотання у справі від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 03.12.2021 року між відповідачкою та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» був укладений договір про надання фінансового кредиту №02560-12/2021 строком до 01.01.2022 року на суму 7000,00 грн.(а.с.6-8), за яким була підписана додаткова угода №3 від 11.12.2021 року, відповідно до якої сторони погоджували відстрочити виконання зобов`язання на 7 сім днів зі сплати процентів через оплату відповідачкою боргу у розмірі 1470,00 грн. (а.с.10). Позивач, на його думку, набув право вимоги до відповідачки у первинного кредитора за договором факторингу №21092022 від 21.09.2022 року з відповідним реєстром боржників на суму 17937,50 грн., з яких 7000,00 грн. - тіло кредиту та 10937,50 грн. - проценти за користування кредитом (а.с.11-15). Вирішуючи вказану справу по суті, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки, позивач не довів належними доказами вартість вимоги у розмірі 17937,50 грн., оскільки надав суду лише розрахунок заборгованості з 21.09.2022 року без розуміння, чи відповідачка прострочила виконання зобов`язання перед позивачем 01.01.2022 року, до якого часу, враховуючи вимоги п.п.4.3 договір про надання фінансового кредиту №02560-12/2021, первинний кредитор здійснював нарахування процентів, їх розмір у цей час (зокрема, чи відповідав він вимогам п.п.1,3 вищевказаного договору), та докази взагалі надання позивачці кредиту у розмірі 7000,00 грн. (будь-який документ про перерахування грошових коштів позивачці у вказаному розмірі 03.12.2021 року з боку первинног кредщитора чи його контрагента на картку відповідачці чи отримання інших шляхом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. З урахуванням того, що у наданих до позовної заяви додатках відсутні докази руху коштів по рахунку відповідачки, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідачка дійсно отримала грошові кошти у первинного кредитора, а також наявність у відповідачки взагалі заборгованості перед позивачем, у тому числі, у розмірі, вказаному у розрахунку. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом існування заборгованості або інших грошових правовідносин між сторонами, зокрема з первинним кредитором. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed