Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

18 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, та якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1398/02-14 від 05 грудня 2023 року, йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. 22 січня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами, та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно прийнятий до свого провадження та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, первісні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову, зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити зустрічний позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] , 1928 року народження належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі запису в погосподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01_0059_1, що також підтверджено довідкою №1297, виданою 27 вересня 2023 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, довідкою №1563, виданою 03 листопада 2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 травня 2003 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого 10 лютого 2000 секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Каракач Л.П., зареєстрованого за № 20, [PERSON] заповів все його майно, нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що на день смерті буде йому належати і на що він буде мати право за законом - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75645597 від 31 січня 2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 10 лютого 2000 року, зареєстрований за № 20, не змінювався та не скасовувався. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. До осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 23 листопада 1951 року Утконосівською сільською ради Ізмаїльського району Одеської області, оскільки на час відкриття спадщини вона була непрацездатною особою. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, ЗУ «Про власність», ЗУ від 07.12.1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вступили у володіння спадковим майном та постійно проживали за однією адресою зі спадкодавцем, що підтверджено довідкою №127, наданою 01 квітня 2005 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі запису в погосподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01_0059_1, що також підтверджено довідкою №1297, виданою 27 вересня 2023 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, довідкою №1563, виданою 03 листопада 2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 2008 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 10 січня 2008 року секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 04, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право - [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75645618 від 31 січня 2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 10 січня 2008 року, зареєстрований за № 04, не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, осіб, які мають право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою №3296, наданою 24 жовтня 2013 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі запису в погосподарській книзі Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01_0059_1, що також підтверджено довідкою №1297, виданою 27 вересня 2023 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, довідкою №1563, виданою 03 листопада 2023 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 травня 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності та 1/3 частка вказаного будинку, яку він прийняв після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , але не оформив належним чином своїх спадкових прав. Відповідно до заповіту від 27.03.2018 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Аржинт Х.М., зареєстрованого в реєстрі за № 10, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 2,3301 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що належала йому відповідно до рішення суду від 21.11.2011 року (державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 070575 від 31.10.2005 року), земельну ділянку площею 0,9214 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що належала йому відповідно до рішення суду від 21.11.2011 року (державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 006791 від 14.08.2006 року), земельну ділянку площею 0,9215 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що належала йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 006790 від 14.08.2006 року - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] не заповіданий відповідно до заповіту, спадкоємство здійснюється за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 09 червня 1985 року Утконосівською сільською ради Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 листопада 1986 року Утконосівською сільською ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою №1297, наданою 27 вересня 2023 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1398/02-14 від 05 грудня 2023 року, йому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved