Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, між сторонами було укладений усний договір та передано в користування легковий автомобіль «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності. 03.10.2023 в результаті винних дій [PERSON] під час керування ним автомобілем, що належить позивачу, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), що встановлено постановою судді, внаслідок чого автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Позивач звернувся до фахівця з метою встановлення розміру шкоди, в результаті чого було встановлено, що розмір матеріального збитку становить 357 949 грн. 40 коп. Крім того, позивачем також було понесено витрати на виготовлення звіту про оцінку вартості майна в розмірі 2 500 грн. На момент ДТП автомобіль позивача був застрахований ОСАГО, проте страхове відшкодування не проводиться страховою компанією, відповідно за шкоду завдану автомобілю несе відповідальність власник. В добровільному порядку відповідач кошти не сплатив та не відремонтував транспортний засіб позивача, в зв`язку з чим останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, де просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала /а.с. 77/. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.09.2023 між сторонами було укладено домовленість про передачу в користування [PERSON] транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] /а.с. 7/. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчук від 12.12.2023 року встановлено, що 03.10.2023 приблизно о 17.40 год. в м. Кременчуці по пр-ту. Лесі Українки, 39 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Suzuki New RX4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась в попутньому напрямку, та в подальшому допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився для надавання переваги в русі пішоходам, відповідно до якої [PERSON] визнано винним /а.с. 8-9/. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження і вартість відновлювального ремонту згідно зі звітом №74/94.12.23 від 25.12.2023 становить 235 949 грн. 40 коп. /а.с. 10-33/. Крім того, для складання такого звіту позивачем було сплачено 2 500 грн., що підтверджується квитанцією №74/94.12.23 від 25.12.2023 року /а.с. 36/. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідності до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні в частині відшкодування шкоди завданої транспортному засобу позивача, є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач в добровільному порядку відремонтувати транспортний засіб або сплатити кошти за його ремонт, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Відповідно до висновків сформульованих у постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. В позовній заяві позивач не навів жодного обґрунтування спричинення останньому моральної шкоди в результаті ДТП, так саме як і обґрунтувань розміру шкоди, що позбавляє суд провести їх відповідний аналіз та зробити висновки про характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), навіть за відсутності доказів, як на це вказує Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 по справі 761/14285/16-ц. Тому в цій частині позовні вимоги не можна вважати обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: partial