Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] , 19.07.2023 звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- орган опіки та піклування Перегонівської сільської ради Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони проживали в незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та з травня 2014 року знаходяться на її утриманні. Батько ніякою участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їх життям, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний та духовний та моральний розвиток, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі та не забезпечує необхідним харчуванням, медичним оглядом та лікуванням, не надає матеріальну допомогу, не відвідує батьківські збори, свідомо самоусунувся та нехтує своїми батьківськими обов`язками. 12.11.2014 [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав відносно дітей, до цього часу заява ним не відкликана і відмова від дітей є абсолютною, тобто особою свідомо прийнято рішення, яке не має зворотної сили. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 150, 155, 157, 164-166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі... Ухвалою суду від 03.04.2024 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання та зобов`язано орган опіки та піклування Перегонівської сільської ради Кіровоградської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матері дітей,з якою проживають діти, бере участь у їх вихованні, та батька дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи., на виконання якої 30.04.2024 надано висновок органу опіки та піклування. В підготовче засіданні представник позивача та позивач не з`явились, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, просить прийняти рішення з наявними документами з врахуванням висновку органу опіки та піклування та думки відповідача. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, 30.04.2024 надіслав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити. Також вказав, що раніше подану ним заяву про відмову від батьківських прав, яка посвідчена нотаріусом не відкликав та обставини вказані в заяві мають місце. Представник органу опіки та піклування в підготовче засідання не з`явився. Селищний голова, 30.04.2024 надіслав до суду рішення виконавчого комітету та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та заяву, в якій не заперечує проти позовних вимог, просить розгляд справи провести у відсутність представника органу опіки та піклування. Відповідно до частин 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідач є батьком, а позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10- 11). Згідно копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00014714312 та №00014714393 державна реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до ст. 126 СК України(а.с. 12-15). Як вбачається з копії заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області 12.11.2014, зареєстровано в реєстрі №213, [PERSON] відмовляється від батьківських прав та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причина відмови - сімейні обставини (а.с. 16). Судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 06.10.2014 до досягнення ними повноліття, тобто до 14.06.2028. (а.с 19-20). 22.06.2015 державним виконавцем ВДВС Голованівського РУЮ постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з виконання Судового наказу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2014 про стягнення з [PERSON] на утримання дітей аліментів (а.с.21). Як вбачається з розрахунку на підставі виконавчого документу (судового наказу від 10.10.2014) заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.01.2024 зі сплати аліментів складає 269245,89 грн, штраф за несплату аліментів складає 49257,53 грн. (а.с.22-23). Висновком від 30.04.2024 органу опіки та піклування виконавчого комітету Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав» визначено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідок №01-30/20 від 31.01.2024, виданих Голованівським ліцеєм ім. Т.Г. Шевченка Голованівської селищної ради, батько [PERSON] , учнів 6-Б класу та 8- В класу контакту зі школою, де навчаються діти, не підтримує, із вчителями не спілкується, участі у вихованні на навчанні дітей не бере. (а.с. 24, 25). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з листопада 2014 року і по день розгляду справи (більше 6-ти років) не виявляв щодо дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] батьківського піклування, оскільки не провідував їх, не цікавився життям та здоров`ям, не відвідує шкільний заклад в якому вони навчаються і таких дій вчиняти не намагався, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, більше того посвідчив в приватного нотаріуса заяву про відмову від батьківських прав відносно своїх дітей та вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав . Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дітей; написав заяву про відмову від батьківських прав відносно дітей, після звернення позивача з позовом до суду, надав суду заяву, в якій підтвердив свою заяву про відмову від батьківських прав та не заперечував про позбавлення його батьківських прав відносно дітей, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, відзив на позов та заперечення до суду не подала, і навпаки - визнав позов про позбавлення його батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дітей. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 06.10.2014 до досягнення ними повноліття, тобто до [INFO] , тому повторне стягнення аліментів з відповідача не потребує. Судом встановлено, що дитина, по відношенню до якої відповідач позбавляється батьківських прав, проживає з позивачем, а тому відповідач зобов`язана утримувати сина до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Як вбачається з наданих квитанцій за №9890-7411-3162-6506 та №3805-5310-8068-7048 від 19.07.2023, позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., а тому, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 1211 грн. 20 коп. судового збору, а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, у зв`язку з задоволенням позову, покладається на відповідача. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні у зв`язку з відсутністю таких заходів. На підставі викладеного та

Outcome: approved