Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) в якому просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду та моральну шкоду, яку він поніс внаслідок злочинних дій Відповідача в розмірі відповідно 60\~952, 00 грн. та 50\~000,00 грн., всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову Позивач зазначив, що в ніч з 06 на 07 січня 2022 він перебував разом з друзями біля АЗС в смт Іванків, близько 00 год. 10 хв. до нього несподівано підбіг Відповідач, який теж там перебував, та без будь-яких підстав і мотивів вдарив кулаком у правий бік обличчя, спричинивши Відповідачу перелом суглобового відростку нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків. 05 жовтня 2023 Іванківський районний суд виніс вирок у справі відносно [PERSON] , яким визнав його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення щодо Позивача, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та засудив його до умовної міри покарання, вирок вступив у законну силу. Позивач стверджує, що своїми діями Відповідач наніс йому значну матеріальну та моральну шкоду, загальна сума матеріальної шкоди складає 60\~952, 00 грн., зокрема вартість набору для остеосинтеза (металічної пластини) становить 16\~952 грн., вартість ліків та лікування 44\~000, 00 грн. Жодних коштів Відповідач Позивачу не відшкодував. Позивач наголошує, що діями Відповідача йому нанесена також моральна шкода, яка виявилась у пережитому ним потрясінні, яке Позивач переніс в момент несподіваного нападу Відповідача, переживаннях, страху за своє життя і здоров`я, нервовому стресі у зв`язку з тривалим перебуванням на лікуванні. Позивач зазначає, що досі погано себе почуває, нормальний психологічний стан, в якому він перебував до нападу Відповідача, не відновився, що негативно позначається на його життєвих планах, фізичному та моральному стані. Розмір нанесеної йому Відповідачем моральної шкоди Позивач оцінює в 50\~000, 00 грн. Процесуальні дії: 13.11.2024 позов надійшов до суду. 15.11.2024 ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без руху, Позивачеві надано семиденний термін на усунення недоліків позовної заяви, з моменту отримання копії ухвали. 20.11.2024 Позивач звернувся до суду із заявою про долучення документів до Позову. 24.11.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Перше судове засідання призначено на 23.01.2024, яке в подальшому було відкладено на 20.02.2024, на 03.04.2024, на 01.05.2024. 20.02.2024 Відповідач звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами зазначеної справи. 06.03.2024 на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Позиції сторін: У судовому засіданні Позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений вчасно належним чином, у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, він є військовослужбовцем, наразі перебуває на тривалому лікуванні та потребує подальшої реабілітації після отриманої 22.12.2023 травми під час захисту Батьківщини, відповідно не може бути присутнім на судових засіданнях, тому просить суд проводити розгляд справи без його участі. У відзиві Відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі оскільки на підтвердження своїх позовних вимог Позивач додає виписку з КНП «Київська міська клінічна лікарня № 13» за № 262, відповідно до якої він перебував на стаціонарному лікуванні з 11.01.2022, тобто фактично через 4 дні після подій, які вказані у вироку Іванківського районного суду Київської області від 05.10.2023. Інформація щодо отримання травм у вказаній випісці відсутня, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку між подіями 07 січня 2022, які встановлені судом у вироці та скаргами пацієнта. Крім того, долучені Позивачем видаткові накладні № 10, № 11 від 10 січня 2022 про оплату набору для остеосинтеза на суму 16\~852 грн. не можна вважати належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, оскільки у позові не конкретизовано , яким чином вказані медичні препарати відносяться до даної справи та за чиїм призначенням купувались. З наданих Позивачем доказів також не можливо встановити, що на ліки для лікування ним понесено витрат на суму 44\~000, 00 грн., оскільки чеків/квитанцій, медичної документації, які б підтверджували саме таку суму Позивачем не надано. Крім того, в обґрунтування ступеня завданої шкоди та оцінюючи її у 50\~000, 00 грн. Відповідач зазначає наступне. Позивач посилається на те, що через несподіваний напад на нього він пережив нервове потрясіння, страх за своє життя та здоров`я. Зазначає, що до сих під себе погано почуває і не відомо, коли відновить свій попередній нормальний психологічний стан, в якому перебував до нападу Відповідача. Відповідач зауважує, що такі доводи Позивача не свідчать про рівень завданої йому моральної шкоди, оскільки події, встановлені у вироці, не можна назвати несподіваними, як вказує Позивач, тому що відбулись вони внаслідок суперечки між знайомими людьми та попереднього спілкування. Крім того, жодних претензій безпосередньо після конфлікту у Позивача не було. Подальше звернення до поліції відбулося на ґрунті особистих неприязних відносин Позивача до Відповідача. Посилання Позивача на те, що він до сих пір, тобто більше, ніж через два роки після подій почуває себе погано і навіть приблизно не відомо, коли він відновить свій попередній нормальний психологічний стан, вважає необґрунтованими та не доведеними. Враховуючи викладене, Відповідач вважає, що Позивачем не обґрунтовано розмір понесених ним моральних страждань у сумі 50\~000, 00 грн., тому дані вимоги не підлягають до задоволення. До відзиву Відповідачем долучено медичну документацію та довідку з військової частини, які засвідчують обставини отриманого ним поранення в результаті виконання бойового завдання в Донецькій області під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України. Встановлені судом обставини та застосовані норми права: Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Статтями 11, 16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що слідує із ч.1 ст. 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 05 жовтня 2023 [PERSON] , [INFO] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік (справа № 366/1357/22, провадження 1-кп/366/79/23). Вирок набрав законної сили 07.11.2023 /а.с.17-18/. Даним вироком встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин: [PERSON] 07.01.2022 близько 00 години 06 хвилин, перебував біля АЗС «Авіаком», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] . В подальшому, того ж дня, приблизно о 00 годин 07 хвилин, [PERSON] на ґрунті раптово виниклих, особистих, неприязних відносин із [PERSON] , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої рукою в обличчя останньому, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому суглобового відростку нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків, які могли утворитися 06-07.01.2022 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Таким чином, [PERSON] , своїми протиправними діями, які виразились у спричинені умисного середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілому [PERSON] , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. /а.с.17/. Внаслідок вказаних дій Відповідача, Позивач отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 12» м. Київ з 11.01.2022 по 25.01.2022, де 18.01.2022 йому було проведено операцію: репозицію правого виросткового паростку з фіксацією двома титановими пластинами з гвинтами, які придбав за власні кошти, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 262 /а.с.20, 62/. Щодо матеріальної шкоди: Згідно ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст.1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до\~статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормами статті 1195 ЦК України передбачено загальні правила відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Разом з тим, для процесу відшкодування шкоди немає значення, чи була вона завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Правила відшкодування є однаковими для всіх випадків завдання шкоди здоров`ю. Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Іванківського районного суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 366/9/23 встановлено, що [PERSON] , своїми протиправними діями спричинив [PERSON] умисні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілому. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України. Вирок набрав законної сили 07.11.2023. Внаслідок зазначених протиправних дій, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які потребували оперативного втручання з використанням набору для остеосинтезу, який він придбав за власні кошти, що підтверджується долученими ним до матеріалів справи рахунком на оплату № 11 від 10.01.2022, видатковою накладною № 10 від 10.01.2022 на суму 16 952, 00 грн. та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 262 від 25.01.2022 (дублікат виписано 15.04.2024) /а.с.5, 21, 62/. Таким чином, судом достовірно встановлено, що протиправними діями Відповідача, які полягають у заподіянні Позивачу умисного середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого були порушені майнові права Позивача та завдано матеріальної шкоди, тому, суд вважає, що вимоги Позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 16 952, 00 грн., оскільки зазначена сума підтверджена документально видатковою накладною № 10 від 10.01.2022 та відносяться до витрат Позивача пов`язаних з лікуванням внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які підлягають стягненню з Відповідача. В іншій частині позовних вимог, а саме щодо суми 44 000, 00 грн., які як стверджує Позивач він витратив на ліки та лікування, слід відмовити, оскільки зазначені витрати не підтверджуються матеріалами справи. Щодо моральної шкоди: Згідно з частинами 1,2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Частинами 3, 4, 5 статті 23 ЦК України передбачено, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до пунктів 4 та 5 постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення моральної шкоди, Позивач зазначив, що крім тілесних ушкоджень, йому також завдано немайнової шкоди, яка виявилась у пережитому ним потрясінні, яке Позивач переніс в момент несподіваного нападу Відповідача, переживаннях, страху за своє життя і здоров`я, нервовому стресі у зв`язку з тривалим перебуванням на лікуванні. Позивач зазначає, що досі погано себе почуває, нормальний психологічний стан, в якому він перебував до нападу Відповідача, не відновився, що негативно позначається на його життєвих планах, фізичному та моральному стані. Виходячи з обсягу та характеру переживань, а також завданих незручностей, завдану моральну шкоду оцінив в розмірі 50\~000, 00 гривень. Суд приймає доводи Позивача про те, що через завдання йому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження змінився звичайний ритм його життя. Завдана шкода Відповідачем в добровільному порядку не відшкодована, що безумовно призводить до душевних страждань Позивача через необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя у змінених умовах, що має негативний вплив на його моральний стан. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями [PERSON] дійсно була така шкода завдана [PERSON] . Моральна шкода полягала в перенесенні [PERSON] негативних переживань, страху за своє життя і здоров`я, страждань, нервовому стресі у зв`язку з тривалим перебуванням на лікуванні. [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які призвели до тривалого розладу здоров`я, а також тривалого лікування. Визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань Позивача його моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоров`я, ступінь вини [PERSON] та його особу, стан здоров`я, матеріальне і сімейне становище, виходячи з вимог розумності, справедливості та вищеописаних обставин, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є підставною, однак підлягає до часткового задоволення в розмірі 10 000,00 гривень. Такий розмір не буде надмірним для Відповідача, який є військовослужбовцем, наразі проходить лікування та потребує подальшої реабілітації після отриманої під час захисту Батьківщини травми. В решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. А відтак, позов підлягає до часткового задоволення. За правилами\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз норм статей\~12,\~13,\~89 ЦПК України\~дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. Судові витрати: Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.141 ЦПК, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з Відповідача на користь держави. Розрахунок суми судового збору наступний: ціна позову заявлена позивачем становить: 110952, 00 грн. (60\~952, 00 грн. матеріальна шкода + 50\~000, 00 грн. моральна шкода). Позов задовольняється частково на загальну суму 26\~952,00 грн. Таким чином, відсоток від задоволеної суми позову - 24,29 % (26952,00*100% /110952,00). Позивачем заявлено дві позовні вимоги, загальна сума судового збору за які станом на день подання позову становить 2147, 00 грн. (по 1073,00 грн. за кожну на 2023 рік). Таким чином, сума судового збору, яку слід стягнути з Відповідача на користь держави становить 521,51 грн. (2147,00*24,29%/100%). Решту суми судового збору у сумі 1625,49 грн. віднести на рахунок держави.

Outcome: partial