Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У липні 2023 року до Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова надійшла\~позовна заява\~ представника\~ Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Жилсервіс»\~до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком, згідно якої просили суд стягнути з відповідача, власника квартир [ADDRESS] , на користь позивача борг у сумі 62\~928,60 грн. за період з 31.07.2020 по 31.07.2023 та судовий збір. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що з 22 лютого 2006 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Зазначена квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює ТОВ «Жилсервіс», та відповідно є управителем на цьому будинку. Згідно п. 1 публічного Договору приєднання про надання послуг з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] управитель зобов`язується надавати послугу з управління багатоповерховим будинком, а співвласник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства, умовами цього договору, кошторисом витрат на утримання будинку та прибуткової території. Перелік послуг та витрати за послугу з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] , має місто у належним чином погодженим кошторисі до протоколу від 04 вересня 2018 року. Кошторис витрат за послугу з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] , крім того узгоджений Департаментом житлового господарства Харківської міської ради. ТОВ «Жилсервіс» належним чином та сумлінно виконує зобов`язання щодо обслуговування житлового багатоквартирного будинку та утримання прибуткової території і споруд. Так, з 31.07.2020 по 31.07.2023 відповідач не оплатив суму 38\~907,28 грн. за належне управління багатоквартирним будинком, яка склалася згідно з діючими тарифами у повній відповідності до кошторису витрат за послугу з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] , що підтверджується сальдо квартплати по особистому рахунку № [NUMBER] у відношенні кв. [ADDRESS] . Крім того, просили стягнути суму відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 3\~503,55 грн., суму інфляційних збитків у розмірі 20\~517,77 грн. Вказані обставини і вимусили звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком. Призначено судове засідання. 05\~грудня 2023\~року від\~відповідача надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~згідноя кого\~повідомив,\~що \~з 2011\~року всі\~спори Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Жилсервіс»\~до [PERSON] \~розглядались Ленінським\~районним судом\~м.\~Харкова.\~Зазначив,\~що ніколи\~не прожив\~у квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та відповідно\~не отримував\~послуг від\~позивача,\~а отже\~не користувався\~цим недобудованим\~нерухомим \~майном та\~позивач не\~довів надання\~послуг.\~Крім того\~вважає,\~що позивач\~заявив необґрунтований\~і безпідставний\~позов,\~оскільки посилається\~на невідомий\~йому протокол\~№ 1\~від 21.03.2017,\~протокол №\~1\~від 04.09.2018\~загальних зборів\~за участю\~лише 19\~осіб з\~208\~осіб.\~Зазначив,\~що не\~є боржником,\~ніколи не\~проживав в\~кв.\~ [ADDRESS] ,\~у зв`язку\~з її\~непридатністю для\~проживання з\~вини власників\~(засновників): ТОВ «Жилсервіс», АТ «Агросервіс-Україна» та ТОВ «Авантаж», а отже не користувався послугами ТОВ «Жилсервіс» і не отримував від цього товариства документів в підтвердження надання послуг на утримання будинків і споруд та прибуткових територій. Також зазначив, що позивачем не наданого жодних доказів надання йому послуг у вказаному розмірі. Також зазначив, що в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у привласненні грошових коштів. Також з ухвал судів вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що грошові кошти, сплачені мешканцями будинків за послуги з утримання будинку, у тому числі будинку [ADDRESS] , керівництвом ТОВ «Жилсервіс» привласнюються шляхом підписання договорів з організаціями, які мають ознаки фіктивних підприємств, та послуги не надаються. Також послався на висновок судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ № 19228 у цивільній справі № 642/65809/ 15-ц від 17.12.2018, відповідно до якого вартість робіт, яка залишилась невиконаною на виконання рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 22.06.2002 за договором підряду від 15.09.2010 на часткову ліквідацію недоліків будівельних порушень в квартирі [ADDRESS] , належної йому, складає 7 385 грн. 11 грудня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої повідомили, що предмет спору у даній справі не стосується викладених обставин у відзиві, не існує жодного судового рішення з приводу заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Жилсервіс» за спожиті услуги по управлінню багатоквартирним будинком за період з 31.07.2020 по 31.07.2023. Крім того, позовні вимоги ВК «ЖЕК «Новобуд-комфорт» до [PERSON] , стосуються виключно про стягнення заборгованості не за житлово-комунальні послуги, а за стягнення заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2023 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про передачу за підсудністю до Ленінського районного\~суду м.\~Харкова цивільної справи №639/4160/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком відмовлено. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~07\~лютого 2024\~ рокуклопотання відповідача [PERSON] про розгляд за правилами загального позовного провадження цивільної справи №639/4160/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління багатоквартирним будинком залишено без задоволення. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~07\~лютого 2024\~ рокуклопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальніст "Жилсервіс" (місцезнаходження: м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 199 Д-5, каб. 108.2): -статут та свідоцтво про держану реєстрацію юридичної особи ТОВ "Жилсервіс"; -договори з підрядниками послуг щодо надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , акти виконаних робіт та розрахунки за надані послуги. В іншій частині клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 лютого 2024 без виходу до нарадчої кімнати у задоволенні заяви відповідача про витребування щомісячних рахунків відмовлено. 02 квітня 2024 року від відповідача надійшли пояснення та нормативне обґрунтування безпідставності позовних вимог. 18 квітня 2024 року від відповідача надійшли додаткові пояснення та нормативне обґрунтування безпідставності позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 29.03.2021, повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Зазначив, що він надав суду всі докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, нарахованих відповідачу сум за надання послуг та наявності заборгованості у вказаній сумі, та вважає вказані докази достатніми для задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилавшись на викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях обставини. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, згідно інформації з реєстру територіальної громади міста Харкова від вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність. Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за житлову\~послугу з\~постачання теплової\~енергії повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 131,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м. (а.с. 5). Вищевказана квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює ТОВ «Жилсервіс», та відповідно є управителем на цьому будинку, на підставі рішення прийнятого та засвідченого протоколом № 1 від 21 березня 2017 року загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). Згідно з вимогами ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комуналь- послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про нада- комунальної послуги, що є публічним договором приєднання». Як зазначає представник позивача, кожному власнику квартири або нежитлового приміщення указаного багатоквартирного будинку було пропоновано заключити такий договір приєднання. Згідно з п. 1 публічного Договору приєднання про надання послуг з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] - управитель зобов`язується надавати послугу з управління багатоповерховим будинком, а співвласник зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства, умовами цього договору, кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Перелік послуг та витрати за послугу з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] , затверджений Протоколом загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за місцем знаходження : [ADDRESS] від 04 вересня 2018 року (а.с. 9-10). Так, структура внесків на послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій по [ADDRESS] , загальний внесок за 1 кв. м загальної площі, грн.. 6,267, у т.ч. прибирання сходових кліток-0,781, прибирання прибуткових територій 0,814, вивезення побутових відходів 0,497, технічне обслуговування ліфтів 0,586, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання житлового будинку 0,569, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого водопостачання житлового будинку 0,281, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем електромереж житлового будинку 0,171, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання житлового будинку- 0,413, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем водовідведення житлового будинку 0,251, дератизація, дезінсекція 0, 035, обслуговування димовентиляційних каналів 0,024, поточний ремонт конструктивних елементів 0,619, прибирання снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами 0,026, освітлення місць загального користування 0,605, енергопостачання ліфтів 0,595 (а.с. 11). Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідач має особистим рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). За даним особистим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 31.07.2020 по 31.07.2023 у сумі 38\~907,28 грн. (а.с. 14). У зв`язку з вищевикладеним представник позивача просив стягнути з відповідача . борг у сумі 62\~928,60 грн. за період з 31.07.2020 по 31.07.2023, який складається з суми основного боргу у розмірі 38\~907,28 грн., суми відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 3\~503,55 грн. та суми інфляційних збитків у ромірі 20\~517,77 грн. Відповідач в судовому засіданні заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що позивач не надав жодних доказів нарахувань оплати, виду наданих послуг. Наведені у розрахунку боргу щомісячні суми не обґрунтовані ніяким чином, незрозуміло, з яких складових складається вказана сума, які перерахунки, за який вид послуги зроблено. Крім того, зазначив, що ніколи не прожив у квартирі за адресою: [ADDRESS] та відповідно не отримував послуг від позивача, а отже не користувався цим недобудованим нерухомим майном. Відповідно до положень ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.6 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Як зазначено у ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі власник) фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Управитель особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Як зазначено у ч.1 ст. 20 вказаного Закону споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо Цьому праву споживача кореспондує обов`язок позивача як виконавця відповідних послуг, передбачений пунктом 4 частини другої статті 21 Закону. За змістом приписів пункту 2 частини першої статті 20 та пункту 4 частини другої статті 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» саме виконавець житлово-комунальних послуг зобов`язаний надавати споживачу в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Однак, виконання цієї вимоги представником позивача не доведено належними та допустимими доказами. Так, представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на «розрахунок по квартплаті» відповідача [PERSON] за період з липня 2020 по липень 2023 року\~(а.с.14). З цього розрахунку вбачається, що з липня 2020 по липень 2023 року\~ відповідачу щомісячно нарахована оплата в розмірі з липня 2020 по січень 2022 року - по 758,76 грн., лютий 2022 року 661,73 грн., березень 2022 року 245,51 грн., квітень 2022 року 158,69 грн., травень 2022 року 287,59 грн., червень 2022 року 660,33 грн., липень 2022 579,85 грн., серпень 2022 року - 591,63 грн., вересень 2022 року 473,05 грн., жовтень 2022 року 533,89 грн., листопад 2022 року по лютий 2023 року у розмірі 662,76 грн., березень 2023 року 642,64 грн., квітень травень 2023 року 662,76 грн., червень-липень 2023 року 705,23 грн. При цьому суд зазначає, що у даному розрахунку не зазначено складові щомісячно нарахованої суми, не зазначено, які саме послуги були надані, вартість кожної послуги, підстави для проведення перерахунку, за який вид послуги проведено перерахунок, в якому розмірі. Крім того,\~представником позивача\~до позовної\~заяви наданоструктуру внесків на послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій по [ADDRESS] , зміст якої було зазначено у рішенні вище. Однак, перелік даних послуг стосується утримання будинків і споруд та прибуткових територій по [ADDRESS] , які нараховуються за 1 кв. метр загальної площі. При цьому суд зазначає, що розрахунку по квартирам відповідача з урахуванням їх площі, переліку наданих послуг та їх вартості, суду надано не було. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів, стороною позивача були надані договори,\~укладені ТОВ\~«Жилсервіс» з\~АТ «Харківобленерго»,\~ФОП [PERSON] ,\~ФОТ [PERSON] ,\~ФОП [PERSON] ,\~Медик ППД\~ТОВ,\~ТОВ ЮТА\~ЛІФТ,\~КСП «Харківміськліфт»\~та ТОВ\~«Вертикаль-\~М-98»,\~ картки\~рахунки ПРАТ\~«Харківенергозбут»,\~ ТОВ\~«Вертикаль-\~М-98»,\~Медик ППД\~ТОВ,\~ФОП [PERSON] ,\~ФОТ [PERSON] ,\~ФОП [PERSON] ,\~ТОВ «Укренергокомплекс-2\~НВП»,\~АТ «Харківобленерго»,ТОВ\~ЮТА ЛІФТ,\~КСП «Харківміськліфт» про нарахування за адресою по [ADDRESS] ; акти виконаних робіт до договорів. Однак, вищевказані докумети не є належними доказами у даній справі, оскільки не доводять обставин, які відносяться до предмету доказування у даній справі, а саме об`єм наданих відповідачу послуг та їх вартість, підстави перерахунку. Отже, стороною позивача не надано належних, допустимих, достатніх доказів надання відповідачу повного обсягу послуг з управління багатоквартирним будинком, за що нарахована оплата, яка на їх думку підлягає стягненню. В той же час відповідач заперечує надання йому послуг ТОВ «Жилсервіс», посилаючись на неможливість використання квартири за її призначенням з вини забудовника, та невиконання судового рішення щодо усунення будівельних недоліків. За таких обставин позивач повинен довести дійсний обсяг наданих відповідачу послуг. Відповідно до ст. 12 ЦПК України ц\~ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України с\~уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦІПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, всупереч вказаним положенням закону стороною позивача не було надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, а саме: об`єм наданих відповідачу послуг та їх вартість. У зв`язку\~ з\~викладеним,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~позовіТовариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Жилсервіс»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~оплату послуг\~ з\~управління багатоквартирним\~будинком слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. \~ \~ \~ \~ Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed