Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та стягнення на його користь судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2010 році вони зустрічались з відповідачкою, як чоловік і жінка, шлюб не укладали. Невдовзі відповідач завагітніла та 03.08.2011 народила сина [PERSON] . Згодом 15.08.2011 вони одружились та в той же день зареєстрували дитину, батьком якої записали його, так як на той час він вважав, що дійсно є її батьком. Відносини між ними не склались. Фактично одразу після реєстрації шлюбу вони дуже посварились, під час з`ясування стосунків відповідач неодноразово казала, що він не є батьком дитини, що дитина від іншого чоловіка. В подальшому 27.12.2013 шлюб між ними було розірвано. Протягом тривалого часу він вважав себе батьком [PERSON] , хоча спільні знайомі та його родичі казали, що вони впевнені, що батьком дитини є інший чоловік, з яким вони бачили відповідачку під час їх стосунків, що дитина на нього не схожа, а схожа на того чоловіка. Згодом він переїхав до Глобинського району Полтавської області. Навідуючись до родичів у Харківську область, заходили розмову про дитину та нього насміхались, що він сплачує аліменти на чужу дитину. В подальшому у нього виникли почуття до давньої знайомої і подруги відповідачки [PERSON] , з якою вони створили сім`ю та в них народилась донька, та яка сказала йому, що син [PERSON] не рідний йому, що вона точно знає, хто є біологічним батьком дитини, про це їй розповіла відповідачка. Також, з усних розмов з відповідачкою на теперішній час у нього є підстави вважати, що він не є біологічним батьком дитини, а отже запис про нього як про батька з актового запису про народження дитини має бути виключено. Окрім цього, рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області з нього стягнуто аліменти на утримання дитини, заборгованість по яким станом на 24.07.2023 становить 231398,16 грн, а так як він не є батьком дитини, то обов`язку сплачувати аліменти в нього немає. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 08 серпня 2023 року справу провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06.09.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у ній зупинено. Ухвалою від 08.12.2023 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 18 січня 2024 року справу призначено до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, справу просить розглянути без участі сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, згідно зі\~ст.128 ЦПК України, повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно зі\~ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, заяв про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Оскільки відповідач та представник третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3\~статті 223 ЦПК України\~провести судове засідання без їх участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 15.08.2011 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 27.12.2013, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00040511307 від 13.07.2023. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2023, [PERSON] народився [INFO] , в графі «мати» зазначено « [PERSON] », в графі «батько» зазначено « [PERSON] ». Відомості про батька записані відповідно до\~ст. 126 Сімейного кодексу України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народився у період коли сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте позивач у справі визнав походження дитини від нього в порядку\~ст. 126 Сімейного кодексу України. Згідно рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02.08.2012\~стягнуто з\~ [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] аліменти\~на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2012 до досягнення дитиною повноліття, про що свідчить копія виконавчого листа № 2/2007/241/12 від 02.08.2012, який знаходиться на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 34282713 від 06.09.2012. Щодо позовної вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дітей, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з\~ст. 5 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до\~ст. 125 СК України,\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1\~ст. 126 СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження. За життя особи, записаної батьком дитини, ніхто інший, крім нього самого, оспорювати батьківство не має права. Як було встановлено судом вище, [PERSON] , [INFO] , народився в період, коли сторони не перебували зареєстрованому шлюбі між собою. Як зазначалось вище, відомості про батька записані відповідно до\~ст. 126 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 - 3\~ст. 136 СК України\~особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.\~\~У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Зміст\~статті 136 СК України\~свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз. При вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. ЄСПЛ вказував у своїй практиці, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009). Висновок судово - медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства. Експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц, від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, від 15.04.2021 у справі № 645/1098/18, від 19.05.2021 в справі № 207/789/19. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 06.09.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, зобов`язано сторони сприяти судовому експерту у проведенні судової експертизи, виконуючи всі вимоги судового експерта. Про дату, час та місце проведення експертизи відповідач повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, ухвала суду від 06.09.2023 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи повернута без виконання, у зв`язку із неприбуттям 26.10.2023 та 13.11.2023 [PERSON] та дитини [PERSON] для відбору експериментальних зразків до Полтавського НДЕКЦ МВС, до експертної установи прибув лише [PERSON] . Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 4, п. 3 - 5 ч. 5\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 1\~ст. 109 ЦПК України\~у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як було встановлено судом вище, у призначені дати явки, а саме 26.10.2023 та 13.11.2023 відповідач із дитиною до експертної установи не з`явилась без поважних причин. Відповідачем не надано належних та достатніх доказів на спростування даних обставин, а саме поважності неприбуття відповідача із дитиною до експертної установи, клопотання про повторне направлення справи для проведення експертизи від відповідача не надходило, що свідчить про ухилення відповідача від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду. При цьому, судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідачки разом із дитиною в її проведенні, роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, судом також встановлено, що у разі не доведення відповідачем наявності поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом із дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини, надали суду можливість визнати факт, який відповідачем (її представником) заперечується. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від участі в проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з чим провести експертизу з метою встановлення факту кровного споріднення між ними не представилось можливим, роз`яснення сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі, суд, враховуючи положення\~ст. 109 ЦПК України, відсутності клопотань сторін про проведення будь - яких інших експертиз, визнає факт відсутності кровного споріднення дитини з її батьком та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Підстав вважати, що в момент реєстрації себе батьком дитини [PERSON] знав, що не є її біологічним батьком, немає, оскільки позивач підтвердив той факт, що позивач був необізнаний з приводу відсутності кровного споріднення з дитиною. Відповідно до ч. 1\~ст. 134 СК України\~на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні»\~при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»\~(далі - Правил) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.2. Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Щодо позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Як встановлено судом вище, згідно рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02.08.2012\~стягнуто з\~ [PERSON] на користь\~\~ [PERSON] аліменти\~на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2012 до досягнення дитиною повноліття, про що свідчить копія виконавчого листа № 2/2007/241/12 від 02.08.2012, який знаходиться на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 34282713 від 06.09.2012. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених\~розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. У відповідності до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач, як на обставину, яка має істотне значення для припинення стягнення аліментів, посилається на те, що він не є біологічним батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . Позов в частині виключення відомостей про батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, задоволено, що підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком [PERSON] . Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актових записів про народження дитини, [PERSON] , [INFO] , відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання [PERSON] , адже за змістом положень\~статті 180 СК України\~обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2\~ст. 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати аліментів, а тому суд вважає, що позов в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам підлягає задоволенню. Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20, провадження № 61-19171св20, від 29.04.2022 у справі № 201/6658/18, провадження № 61 - 8844св21. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується копією квитанції від 27.07.2023, квитанцією від 27.07.2023, договором про надання правової допомоги № 10 від 10.07.2023, актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та детальним описом робіт від 27.07.2023. Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved