Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 26.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народились двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Проте, фактично з 23 грудня\~2023\~року, між Позивачкою та Відповідачем припинені шлюбні відносини, кожен з них живе своїм життям, шлюб між ними носить лише формальний характер. Несумісність у характерах, різні погляди на життя, відношення до роботи - все це в кінці-кінців стало причинами постійних сварок та частих конфліктів між подружжям. Із 23 грудня\~2023\~року ведення між ними спільного господарства припинено, сімейного побуту як такого немає, Позивачка та Відповідач з вищезазначеного часу не прожиють однією сім`єю, тому на глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору між Позивачкою та Відповідачем щодо місця проживання та виховання дітей немає. Беручи до увагу вищевикладене, і те, що жодним належним чином Відповідач та Позивачка не спілкуються, відсутній зворотній зв`язок між подружжям, нерозуміння один одного, що все зрештою спілкування переростає у сварки та невирішені конфлікти, то такий контакт між подружжям є нездоровим та неправильним, що негативно впливають на кожного з подружжя, а особливо - на їх неповнолітніх дітей. Після багатьох спроб зміцнити сім`ю, налагодити взаємостосунки, Позивачка дійшла висновку про те, що можливості зберегти шлюб немає. Рішення про розірвання шлюбу Позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з Відповідачем пробувала неодноразово, однак все безрезультативно. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не є можливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та інтересам Позивачки, щоб розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенню здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Окрім цього позивач зазначає, що 27 лютого\~2024\~року уповноваженим працівником Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було винесено терміновий заборонний припис Серія АА №314733\~стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , у зв?язку із скоєнням домашнього насильства стосовно [PERSON] , [INFO] (позивачки). З огляду на вищевказані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка\~ [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги , просила задоволити позов з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач\~ [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо заявлених позовних вимог, просив задоволити такі. Заслухавши пояснення [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено з матеріалів справи, 26.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області актовий запис № 466. Від спільного шлюбу у Позивачки та Відповідача народились двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] \~та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать і ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач і відповідач вважають неможливим. Наведене вище дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а даний шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо визначення місця проживання дітей чи поділу спільного майна подружжя позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, а тому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved