Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Процедура (рух справи): У лютому 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 01/0934/82/0039293 від 15 грудня 2011 року в розмірі 63 457,85 грн., судового збору у сумі 2684 грн. та понесених витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року справу передано до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за підсудністю. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року справу передано до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за підсудністю. 01 червня 2023 року матеріали справи надійшли до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 02 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року було задоволено заяву директора ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Кузьменко О.В. про залучення до участі у справі правонаступника та залучено до участі у справі правонаступника позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року витребувано докази у ТОВ "Дебт Форс". Представник ТОВ "Дебт Форс" Змієвська Т. П., надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Вердикт\~Капітал" : В обґрунтуванні позову посилається на те, що 15.12.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №01/0934/82/0039293, відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити позичальнику картковий рахунок з лімітом в розмірі 16500 грн., сторони узгодили строк кредитування до 15.12.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 36,9 %. Додатковою угодою до Кредитного договору від 15.12.2011 року умови договору за взаємною згодою були частково змінені, а саме ліміт кредитування було збільшено до 20 600 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 36%, строк користування кредитними коштами встановлено 29.04.2017 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти обумовлені договором. 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі за договором №01/0934/82/0039293 від 15.12.2011 року відносно [PERSON] , тому ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до останньої. Ураховуючи те, що позичальник належним чином не виконував узяті на себе за договором зобов`язання станом на 18.01.2023 року допустив заборгованість у розмірі 63457,85 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 29853,14 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 587,28 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 28035,26 грн.; нараховані 3% річних - 1033 грн., втрати від інфляції -3949,17 грн., які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - кредитний договір; - анкета-заява відповідача від 01.12.2011 року на отримання у карткового кредиту "Кредитна картка"; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором від 15.12.2011 року; - договір про відступлення прав вимоги №114/2-19-F; - реєстр боржників до Договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F; копії інших письмових доказів. Аргументи відповідача, [PERSON] : Відповідач в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи без її участі. У наданому відзиві на позовну заяву заперечила проти заявлених вимог. Зазначила, що позивач взагалі в позові не вказує суму, яка сума була фактично надана відповідачу первісним кредитором - ПАТ «Райффайзен банк Аваль». Позивачем не доведено факту передачі коштів відповідачу, а ні в розмірі 16500 грн. 00 коп., а ні в розмірі 20600 грн 00 коп., тому позивачем не доведено факту укладення кредитного договору від 15.12.2011 року № 01/0934/82/0039293. На підтвердження мали б бути наданні відповідні первинні документи - платіжні доручення, меморіальні ордери. Крім того, 24.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною вчинено виконавчий напис № 1338 про звернення стягнення в сумі 31683 грн. 83 коп. боргу та 500 грн. 00 коп. витрат за вчинення нотаріальних дій з відповідача на користь Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» згідно кредитного договору № 010/0934/82/0039293 від 15.12.2011 року, укладеного між відповідачем та Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль». Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною було винесено Постанову від 28.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63432623 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису. 23.11.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною було винесено Постанову по виконавчому провадженню № 63432623, на підставі якого було звернуто стягнення на заробітну плату, яку відповідач отримувала у ТОВ "АЛКАЛОЇД КИЇВ". У 2020 році із відповідача здійснювалось утримання коштів із заробітної плати відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною згідно Постанови від 23.11.2020 року в рамках виконавчого провадження № 63432623 щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису. Водночас жоден із поданих документів не відображає інформації про кошти, які були стягнуті із відповідача та перераховані на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в рамках виконавчого провадження № 63432623. Наведене, доводить недостовірність поданих позивачем документів, які не є первинним документами, не відображають всіх операцій, та не дають можливості встановити дійсну суму боргу. Щодо нарахування процентів за межами строку кредитування (строку дії кредитного ліміту) та відповідач вказує, що згідно наданих розрахунків нарахування процентів здійснювалось за період після закінчення строку кредитування - після 29.04.2017 року, тобто поза межами строку дії договору. Водночас, згідно п.1.4, 1.6 Кредитного Договору від 15.12.2011 р., строк дії кредитного ліміту становив 24 місяці - по 15.12.2013 р., Згідно з п.1.4. та 1.6 додаткової угоди строк дії кредитного ліміту становив 48 місяців - по 29,04.2017 р., однак після 29.04.2017 р., тобто, після закінчення строку кредитування у позивача не було підстав для нарахування процентів, комісій, штрафів та пені. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. Крім того, посилається на та пропущення позивачем строків позовної давності. Також вважає, що позивач нараховував відповідачу та заявляє про стягнення із відповідача у позові процентів за користування кредитними коштами, згідно укладеного кредитного договору та одночасно 3% річних, що суперечить вимогам частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому недостовірність розрахунку процентів підтверджується ще й тим, що у виконавчому написі, станом на 04.09.2020 року за період з 17.03.2020 року вказана наступна нарахована сума відсотків строкова заборгованість за несплаченими відсотками становить - 0 грн. Тобто з 17.03.2020 року по 04.09.2020 року позивач не здійснював нарахування відсотків, що зафіксовано у виконавчому написі. Представник ТОВ\~"Дебт\~Форс"\~надала відповідь\~на відзив\~у якому\~зазначила,\~що відповідно\~до виписки\~по рахунку\~відповідача,\~можна чітко\~побачити,\~що відповідач\~користувалась кредитними\~коштами,\~неодноразово знімаючи\~готівку та\~розраховуючись в\~торгівельних мережах.\~Відповідно до\~копії Додаткової\~Угоди до\~Кредитного Договору\~№ 01/0934/82/0039293\~від 15.12.2011\~року,\~а саме\~п.1.2\~сторонами погоджено,\~що строк\~кредитування подовжено\~на 48\~місяців,\~на що\~відповідач надала\~свою згоду\~підписавши дану\~Угоду.\~Тому заперечення\~Відповідача про те,\~що строк\~було продовжено\~неправомірно є\~необгрунтованим та\~безпідставним,\~а пунктом\~9.4.\~Кредитного договору встановлено, що до правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням умов цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років. У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] наполягала на тому, що позивачем не доведено належними доказами факт зарахування коштів на її кредитну картку, не підтверджена правильність нарахування процентів на наявну суму заборгованості, а тому у позові має бути відмовлено в повному обсязі. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлені судом обставини справи: 01.12.2011 року [PERSON] виявила намір на отримання кредиту у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв`язку із чим звернулась до банку із Заявою-анкетою. 15.12.2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №010/0934/82/0039293, відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 16 500 грн., строк кредитування до 15.12.2013 року , процентна ставка 36,9 %. Додатковою угодою до Кредитного договору від 15.12.2011 року умови договору за взаємною згодою були частково змінені, а саме ліміт кредитування було збільшено до 20 600 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 36%, строк користування кредитними коштами встановлено 29.04.2017 року. На підтвердження позовних вимог позивачем до позову додано розрахунок заборгованості по картковому кредиту. 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі за договором №01/0934/82/0039293 від 15.12.2011 року відносно [PERSON] , отож ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до останнього. Ураховуючи те, що позичальник належним чином не виконував узяті на себе за договором зобов`язання станом на 18.01.2023 року допустив заборгованість у розмірі 63457,85 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 29853,14 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 587,28 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 2/8035,26 грн.; нараховані 3% річних - 1033 грн., втрати від інфляції -3949,17 грн., які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Факт передачі грошових коштів обумовлених договором та руху грошових коштів по картковому рахунку [PERSON] підтверджено розрахунком заборгованості у якому видно, що відповідач користувалась кредитною карткою. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі щодо передачі відповідачеві грошових коштів. Як слідує із Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F, прізвище [PERSON] значиться за №45, загальна сума заборгованості по основному боргу становить 29853,14 грн. Відступлення прав вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» стосовно [PERSON] підтверджується також Витягом з реєстру боржників від 11.10.2019року до Договору відступлення від 20.09.2019 року. 09.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги за № 09-03/23, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «Кампсіс Фінанс» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 01/0934/82/0039293 від 15.12.2011 року, в підтвердження чого є Реєстр боржників до Договору №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року. У подальшому 30.05.2023 року ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 01/0934/82/0039293\~від 15.12.2011 із [PERSON] ТОВ «Дебт Форс» за договором про відступлення прав вимоги за № 30-05/23. В підтвердження передачі прав вимоги ТОВ «Дебт Форс» за договором № 01/0934/82/0039293\~від 15.12.2011\~року із [PERSON] надано реєстр боржників до Договору №13-05/23 від 30.05.2023 та Акт приймання передачі Реєстру боржників за вказаним договором. Відповідно до реєстру відправлень в адресу [PERSON] було направлено відомості про відступлення прав вимоги до ТОВ «Дебт Форс» стосовно неї, які набуто на підставі Договору. Під час судового розгляду встановлено що 24.09.2019 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №1338 про звернення стягнення в сумі 31683,83 грн. на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Вердикт\~Капітал"\~згідно кредитного\~договору №01/0934/82/0039293\~від 15.12.2011\~року. У 2020 році з [PERSON] здійснювалися утримання коштів із заробітної плати в межах виконавчого провадження №63432623 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. ТОВ "Дебт Форс" на виконання ухвали про витребування доказів надало копії платіжних доручень № 18 та № 19 від 30.12.2020 року відповідно до яких в рамках виконавчого провадження №63432623 з [PERSON] було стягнуто та перераховані на користь ТОВ "Вердикт Капітал" 5241,28 грн. та 300 грн. Оцінка суду: Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст.\~257\~ЦК України,\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю три\~роки.\~Позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 9.4 кредитного договору строк позовної давності за договором був встановлений тривалістю 70 років. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61цс14 "Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 20.02.2023 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем не оскаржувався виконавчий напис, відповідно до якого з неї стягувалась заборгованість за кредитним договором № 01/0934/82/0039293 від 15.12.2011 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості на момент відступлення права вимоги, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню з урахуванням суми стягнутої приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження станом на 18.01.2023 року , яка складається із: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 29853,14 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 587,28 грн.. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 28035,26 грн.; нараховані 3% річних - 1033 грн., втрати від інфляції -3949,17 грн., суд виходить з такого. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення боржником зобов`язання він повинен сплатити кредиторові пеню (ст. 549 ЦК України). В позовній заяві ТОВ «Вердикт Капітал» додатково до існуючої заборгованості вимагає стягнути - заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову. Таке стягнення суперечить нормам ст. 1078 ЦК України, адже за предметом укладеного договору відступлення прав вимоги за № 09-03/23 передавалась наявна грошова вимога, а не наявна грошова вимога і крім цього майбутня вимога до Боржника. Крім цього розмір такої вимоги розрахований з застосуванням не передбачених первинними правовідносинами відсотками. Будь-яке яке нарахування процентів після спливу строку кредитування суперечить законодавству. Відтак якщо Первісний кредитор не набув такого права, в силу нікчемності положень первинного Договору в частині стягнення процентів, то й право вимоги про стягнення процентів у Нового кредитора не виникає. Висновок суду: 15.12.2011 року [PERSON] уклала з Банком договір № 01/0934/82/0039293 відповідно до умов якого банк зобов`язався відкрити позичальнику картковий рахунок з лімітом в розмірі 16500 грн., сторони узгодили строк кредитування до 15.12.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 36,9 %. Додатковою угодою до Кредитного договору від 15.12.2011 року умови договору за взаємною згодою були частково змінені, а саме ліміт кредитування було збільшено до 20 600 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 36%, строк користування кредитними коштами встановлено 29.04.2017 року. [PERSON] не виконала своє грошове зобов`язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 01/0934/82/0039293 від 15.12.2011 року слід задовольнити частково. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial