Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2016 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося, у них різні характери, різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності та на ставлення один до одного, як подружжя. Крім того, зазначила, що останній рік, вони спільно не проживають, працюють за межами України в різних населених пунктах. За цей час проявилася одна з негативних рис характеру відповідача ревність. Постійні звинувачення у телефонному режимі, сварки при зустрічах, виснажили її. Її прохання змінити свою поведінку до позитивного результату не призвели, а навпаки ревність відповідача з кожним днем посилюється. А тому, вважає, що через таке ставлення відповідача до неї та до подружніх відносин, подальше збереження шлюбу є неможливим, це суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 30 березня 2024 року. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2016 року Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 16 вересня 2016 року у Більче Золотецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved