Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому просила ??? позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , Громадянина Республіки Білорусь, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , місце роботи: ВАТ «Мінський тракторний завод», Республіка Білорусь, поштовий індекс 220009, м. Мінськ, вул. Долгобродська, буд. 29, на користь [PERSON] , [INFO] , громадянки України, місце проживання за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.08.2003р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В період шлюбу народилася спільна дитина-донька [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Мінськ, Республіка Білорусь (запис №2708 від 12.10.2005р., здійснений ОЗАГС Адміністрації Фрунзенського району міста Мінськ Республіки Білорусь). Вказаний шлюб було розірвано згідно свідоцтва серія [NUMBER] від 06.06.2007р. Кіровоградським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції. Факт батьківства відповідача встановлено вищевказаним свідоцтвом про народження, де у графі "батько" вказано прізвище ім?я по-батькові [PERSON] . Спільне подружнє життя з відповідачем припинилося задовго до оформлення розірвання шлюбу, тому спільна дитина проживає разом з позивачкою за її місцезнаходженням, а відповідач мешкає у Республіці Білорусь, місто Мінськ і проти того, щоб дитина мешкала з позивачкою ніколи заперечень не заявляв і був з цим згодний. Фактично, з моменту народження дитини і по даний період [PERSON] жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не приїздить і не телефонує безпосередньо доньці, не спілкується з нею, не піклується про здоров?я, духовний і моральний стан дитини, а також не приймає участі у матеріальних витратах на неї. Вже значний період часу дитина не бачила відповідача, є аргументовані сумніви що він відчуває до неї хоча б якісь почуття. Окремої уваги заслуговує той факт, що з часу коли відповідач покинув сім?ю він не приділяв увагу щодо матеріального забезпечення потреб дитини, обов?язок покладено законом на кожного з батьків, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 12.03.2021 року від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.03.2021 року зупинено провадження по справі та доручено компетентному суду Республіки Білорусь вручити копію позовної заяви відповідачу і отримати пояснення від нього. 02.08.2021 року від Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Харків) отримана відповідь про виконання доручення. Відповідач [PERSON] подав заперечення в обґрунтуванні якого вказав, що заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує, що він ставить під сумнів своє батьківство, просить призначити експертизу на території Республіки Білорусь, не бере участі у вихованні дитини, бо знаходиться в іншій країні. Рішенням Республіки Білорусь 03.12.2004 року їх шлюб розірваний. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 року поновлено провадження по цивільній справі. 11.10.2021 року позивачка [PERSON] подала заперечення на відзив, в обґрунтуванні якого вказала, що відповідач підтверджує факт спільного проживання з нею, визнає, що його донька народилася у м. Мінськ і саме він забирав їх з полового будинку. Заперечує проведення експертизи на території Республіки Білорусь. 15.11.2021 року відповідач подав заперечення на пояснення позивачки, де заперечував факти, які вона вказала в поясненнях. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Бугрія В.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.03.2023 року прийнято до провадження позовну заяву та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.01.2024 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 02.08.2003р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В період шлюбу народилася спільна дитина-донька [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Мінськ, Республіка Білорусь (запис №2708 від 12.10.2005р., здійснений ОЗАГС Адміністрації Фрунзенського району міста Мінськ Республіки Білорусь). Вказаний шлюб було розірвано згідно свідоцтва серія [NUMBER] від 06.06.2007р. Кіровоградським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції. Факт батьківства відповідача встановлено вищевказаним свідоцтвом про народження, де у графі "батько" вказано прізвище ім?я по-батькові [PERSON] . Спільне подружнє життя з відповідачем припинилося задовго до оформлення розірвання шлюбу тому спільна дитина проживає разом з позивачкою за її місцезнаходженням, а відповідач мешкає у Республіці Білорусь, місто Мінськ і проти того, щоб дитина мешкала з позивачкою ніколи заперечень не заявляв і був з цим згодний. Фактично, з моменту народження дитини і по даний період [PERSON] жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не приїздить і не телефонує безпосередньо доньці, не спілкується з нею, не піклується про здоров?я, духовний і моральний стан дитини, а також не приймає участі у матеріальних витратах на неї. Вищевказане свідчить про те, що батько ухиляється від виховання та утримання дитини. Це свідчить про його байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життю в цілому. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно до ч. ч. 2, 3, ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 76 ЦПК України до суду надаються докази, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст., ст. 77, 79 ЦПК України всі надані докази Департаментом є достовірними, належними, та такі що містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, що підлягає стягненню може бути визначено як у частці від заробітку (доходу) (ст. 183 СК України) так і в твердій у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved