Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року в розмірі частки з усіх видів доходу та розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року у розмірі частки з усіх видів доходу, визначивши розмір аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу платника аліментів [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , віку 18 років, тобто до [INFO] , далі стягувати частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, на другу дитину до досягнення молодшою дитиною [PERSON] , [INFO] , віку 18 років, тобто до [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2013 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1199 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). В період шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти залишилися проживати разом з відповідачем. У період шлюбу, коли сторони проживали разом та діти перебували на утриманні позивача, відповідачка [PERSON] звернулась із позовом про стягнення аліментів, проте на виконання документи надала лише у 2020 році. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року у справі №521/18987/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утриманий неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття, а саме: до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] кошти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття, а саме: до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімум), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини - [PERSON] . [INFO] - 3-х років. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року у справі №521/10830/20 розірвано шлюб, зареєстрований 08.08.2013 року Відділом державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1199 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ) між [PERSON] та [PERSON] . Наразі позивач проходить службу в Збройних Силах України, має на утриманні двох батьків пенсіонерів, що непрацездатні, також мати позивача хворіє та потребує постійного лікування, що складає значні витрати, більш того позивач вимушений купляти собі засоби для участі у бойових діях, що мають велику вартість, позивач має кредитні зобов`язання, тому матеріальне становище позивача значно погіршилось та він не має можливості сплачувати від усіх видів доходів у якості аліментів та просить зменшити розмір аліментів до 1/3 з усіх видів доходів на двох дітей. Визначаючи аліменти на двох дітей в розмірі від усіх видів заробітку у 2016 році суд виходив з того, що станом на час розгляду справи позивач був здоровим та працездатним, працював офіційно, отримував достатній дохід, не мав на утриманні інших малолітніх дітей та/або непрацездатних батьків. Від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовити. При цьому зазначає, що перебуваючи в шлюбі, в листопаді 2016 року, відповідач була змушена звернутися до суду щодо стягнення аліментів на утримання дітей, у зв`язку з тим, що сумісне проживання з відповідачем стало неможливим. Останній фактично майже не віддавав кошти до сімейного бюджету. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року стягнуто з позивача аліменти на утримання дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів доходу позивача на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на погіршення матеріального становища, у зв`язку з тим, що він перебуває в ЗСУ, має постійні витрати на екіпірування та забезпечення участі у бойових діях, та перебування на утриманні батьків. Позивач сплачує аліменти на утримання дітей не регулярно, в розмірі на свій власний розсуд, а не як визначено рішенням суду. Станом на 29.03.2024 року заборгованість зі сплати аліментів складає - невідома, навіть з огляду на те, що 16.02.2024 року було подано заяву до Біляївського відділу ДВС про можливість ознайомлення з виконавчим провадженням та зняття відповідних копій. Станом на 27.08.2021 рік заборгованість складала 227959,47 грн. згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах по в/п АСВП №63858668. Будь якої іншої матеріальної допомоги позивач не надає. Вважає, що позивач в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі в розмірі не менше як на кожну дитину з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх видів доплат, надбавок, та премій, як то визначено в рішенні суду і яке позивач не виконує. Він є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо своїх дітей. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, по слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином і своєчасно. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається матеріалів справи, 08.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Відділом державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1199 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). В період шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2016 року у справі №521/18987/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утриманий неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття, а саме: до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] кошти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття, а саме: до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімум), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини - [PERSON] . [INFO] - 3-х років. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року у справі №521/10830/20 розірвано шлюб, зареєстрований 08.08.2013 року Відділом державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1199 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ) між [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають з відповідачкою. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання , яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Що стосується розміру аліментів, які підлягають встановленню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування садом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А частиною 6 даної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що є підстави зменьшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сплата аліментів в зазначеному розмірі відповідатиме інтересам дітей, є достатньою для забезпечення їх гармонійного розвитку, й, водночас, не становитиме надмірного тягаря для позивача з урахуванням змін в його сімейному та матеріальному становищі. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Outcome: approved