Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

06.12.2017 позивач уповноважена особа ФГВФО на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Міський комерційний банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Конверсбанк» та правонаступником якого, в свою чергу, став ТОВ «Фінансова компанія «Максимум», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 001-0001901-Ф/09-KRD від 07.05.2009. Відповідно до цього договору відповідачу надано кошти у розмірі 10647,55 грн. у тимчасове користування (до 13.10.2010) на умовах забезпеченості, повернення та платності. У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 11.08.2017 становить 30477,66 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 10647,55 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 19830,11 грн., яка підлягає стягненню в примусовому порядку. 06.12.2017 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 02.01.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.01.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст.178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження, відповідачу також копію позовної заяви з додатками. Відповідачем копія ухвали суду від 05.01.2018 та копія позовної заяви з додатками не отримана. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, який направлявся відповідачу за адресою місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2018 задоволено заяву ТОВ «ФК «Максимум» про здійснення процесуального правонаступництва та заміну позивача ПАТ «Міський комерційний банк» на ТОВ «ФК «Максимум». Представник позивача ТОВ «ФК «Максимум» у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Максимум» в порядку заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданих до неї документів, та судові повістки про виклик до суду. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а листи повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, а за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд вважає можливим вирішити справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких воно ґрунтується відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 07.05.2009 між Публічним акціонерним товариством «Конверсбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 001-0001901-Ф/09-KRD. Відповідно до цього договору відповідачу надано кошти у розмірі 10647,55 грн у тимчасове користування (до 13.10.2010) на умовах забезпеченості, повернення та платності. Згідно з рішенням ПАТ «Конверсбанк» від 05.07.2012 № 33 назву банка змінено на ПАТ «Міський комерційний банк», отже останній є правонаступником всіх майнових прав і немайнових прав та обов`язків ПАТ «Конверсбанк», що підтверджується витягом зі Статуту. 19.09.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Максимум» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2018-08-02-000011-b від 21.08.2018, уклали Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19.09.2018 № 19/9 з ПАТ «Міський комерційний банк». Згідно з реєстром договорів, права вимоги за якими відступлені, до переліку входить кредитний договір № 002-0000541-Ф/09-KRD від 07.05.2009 відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 525 і 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 546, 549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 550 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач зі свого боку виконав договірні зобов`язання за Договором у повному обсязі. Відповідач від виконання ухиляється. У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 11.08.2017 становить 30477,66 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 10647,55 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 19830,11 грн. Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Як встановлено вище, станом на 11.08.2017 загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 30477,66 грн., з яких: 10647,55 грн. (тіло кредиту); 19830,11 грн. (заборгованість за нарахованими та несплаченими у строк відсотками). Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із позовної заяви, позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено не було, хоча останній зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 1762 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.01.2018 позивачу за його заявою відстрочено сплату судового збору. Таким чином, у порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved