Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Рішенням Гадяцького\~ районного\~суду \~від 16.04.2024\~ позов\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа:\~ [PERSON] про\~зменшення розміру\~аліментів на\~утримання дитини\~був задоволений\~частково,зменшено розмір стягуваних аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу, виданого Середино-Будським районним судом Сумської області за № 586/1234/17 від 27.12.2017, в розмірі 1 / 4 частини від усіх його видів заробітку до 1/6 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Разом з цим, при постановленні рішення судом не було вирішене питання про розподіл судового збору. Згідно з п.3 ч.1, ч.3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Частиною 4 ст.270 ЦПК України визначено, що в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить таких висновків. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову не було сплачено судовий збір з тих підстав, оскільки він вважає, що є учасником бойових дій і його звільнено від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII). У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» слід врахувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що підстави для відступу від зазначеної правової позиції відсутні. У постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 187/1094/17 (провадження № 61-10344св19) зазначено, що «Відповідно до Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесено зміни, зокрема у статтю 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Проте заявлений [PERSON] предмет позову, який виник з сімейних правовідносин, в даному випадку зменшення розміру аліментів на утримання дитини, не пов`язаний з порушенням його прав як учасника бойових дій, тому він повинен бути оплачений судовим збором. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позов позивачем був поданий до суду у 2023 році. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 грн. Згідно з п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із позовною заявою немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб . Таким чином позивач повинен був сплати судовий збір в сумі 1073,60 грн. Оскільки позовні вимоги позивача за рішенням суду задоволено частково (в розмірі 50% від заявлених вимог), судом не вирішено питання щодо стягнення судових витрат по сплаті судового збору, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача та відповідача на користь держави судових витрат по сплаті судового збору в розмірі по 536 грн 80 коп. з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved