Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив припинити громадянину російської федерації [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424180600:06:000:0127, площею 4,83 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яблунівської ОТГ, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2017, номер запису про право власності 21818427 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 36562828 від 10.08.2017), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є громадянином рф, отримав у власність вказану земельну ділянку у порядку спадкування, проте відповідно до вимог законодавства не відчужив її протягом року. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 14.03.2024 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання по справі. Суд своєю ухвалою від 25.04.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач не з`явився, завчасно подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. В ході вивчення питання дотримання іноземцями вимог законодавства щодо відчуження протягом року успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Прилуцького району Чернігівської області, встановлено порушення, яке виражається у протиправному володінні та користуванні громадянкою російської федерації землею вказаної категорії. Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області гр. рф [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2001 с/с № 678, р/р № [NUMBER] успадкував право на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності колишнього КСП «Дружба» с. Білошапки Прилуцького району Чернігівської області у порядку спадкування після гр. [PERSON] . В подальшому, на підставі розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації № 269 від 12.08.2008 громадянин російської федерації [PERSON] отримав у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,83 га, що розташована на території Білошапківської сільської ради (тепер Яблунівська ОТГ) Прилуцького району Чернігівської області (право власності посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 604783, виданого 11.12.2009. В подальшому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7424180600:06:000:0127 площею 4,83 га (номер запису про право власності 21818427 від 08.08.2017, індексний номер рішення про державну реєстрацію 36562828 від 10.08.2017). На підставі договору оренди земельної ділянки від 23.09.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Наташа-Агро» земельну ділянку 7424180600:06:000:0127 площею 4,83 га передано в користування орендарю строком на 10 років. Відомості про право користування земельною ділянкою внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08.08.2017 (індексний номер рішення 36562828 від 10.08.2017). Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] у серпні 2017 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Яблунівської ОТГ Прилуцького району Чернігівської області та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужив земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «ЕазіЛУезІ АПіапсе Ьітіїеб» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України). У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Поряд із цим, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. У відповідності до п. в абз. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Враховуючи, що отримана [PERSON] у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7424180600:06:000:0127, ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 08.08.2018), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved