Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь матеріальна шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 112 781 грн. 90 коп., пеню, 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 3 741 грн. 44 коп. та судові витрати в розмірі 13 165 грн. 24 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. 01.09.2023 відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Citroen Berlingo» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Mitshubishi Outlander» під керуванням позивача, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. На момент ДТП транспортний засіб [PERSON] було застраховано в ПАТ «НАСК «Оранта». На підставі заяви потерпілої особи та звіту про визначення вартості матеріального збитку, було визначено суму завданих збитків власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 79 263 грн. 05 коп. - 2 500 грн. франшиза, таким чином сума виплаченого страхового відшкодування складає 76 763, 05 грн. і перераховано на рахунок позивача. Не погоджуючись із вказаною сумою відшкодування позивач звернувся до судового експерта [PERSON] для визначення реальної вартості відновлення транспортного засобу, який згідно з висновком від 28.09.2023 за №14/23 становить 161 753, 39 грн. враховуючи те, що вартість матеріального збитку позивачу виплачено в значно меншому розмірі, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права. 16.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що огляд пошкодженого транспортного засобу відбувся за участю позивача, який претензій чи зауважень до проведеного огляду не пред`являв і своїм підписом в акті огляду підтвердив його правильність, повноту і належну фіксацію результатів. За результатами огляду судовим експертом складено автотоварознавче дослідження № 24-D/14/40 від 30.01.2024, відповідно до якого розмір матеріального збитку з урахуванням зносу без ПДВ становить 79 263 грн. 06 коп., який і був виплачений безпосередньо позивачу. Крім того, потерпілою особою 06.09.2023 при наданні транспортного засобу на огляд погоджено та завірено підписом, що в разі якщо будуть виявлені інші пошкодження або при огляді на СТО будуть заявлятися зміна кваліфікації ремонту, позивач зобов`язаний звернутися до страховика для складання додаткового протоколу, що в свою чергу позивачем здійснено не було. В іншому випадку НАСК «Оранта» не приймає до розгляду претензій щодо зазначених пошкоджень. В протоколі огляду під підписом потерпілого, зазначено, що заміна кваліфікації стану призначених до ремонту або заміна запчастин і вузлів не може бути здійснена без узгодження НАСК «Оранта». Дані заміни не підтверджені, ніякими документальними доказами, що в свою чергу свідчить про навмисну перекваліфікацію ремонтних робіт для збільшення вартості відшкодування. Висновок вартості матеріального збитку, складений на замовлення позивача, не може бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки розмір шкоди був установлений страховиком належно, в повному обсязі та в строки, що передбачені статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначив, що в наданому позивачем Звіті про оцінку вартості матеріального збитку №14/23 від 28.09.2023, останній містить зайво включені деталі, що не були описані в протоколі огляду, в зв`язку з чим відповідач просив надати на додатковий огляд транспортний засіб, проте позивач такий обов`язок не виконала. 15.04.2024 представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що звіт наданий відпвідачем не є висновком експерта відповідно до чинного законодавства, оскільки в останньому не вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність та останній підготовлений для подання до суду. Разом з тим, висновок наданий представником позивача складений з дотриманням вимог ст.ст. 102,106 ЦПК України. 19.04.2024 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву де просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивач є власником автомобіля «Mitshubishi Outlander», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2023 у справі №369/15319/23 встановлено, що 01.09.2023 [PERSON] керуючи транспортним засобом «Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER] , по вул. Київська в с. Тарасівка, Фастівського району, Київської області при виконанні повороту ліворуч поза перехрестям, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Mitshubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , яка рухалась в зустрічному напрямку прямо, при цьому пересік лінію горизонтальної дорожньої розмітки розділу 34 п. 1.1, яка розділяє потоки зустрічних напрямків руху, внаслідок чого допустив з ним зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до вимог частини шостої ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ««Citroen Berlingo» н.з. [NUMBER] , застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 30.01.2024 ФОП [PERSON] був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження №24-D/14/40, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitshubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] , складає 87 691 грн. 66 коп. з ПДВ на вартість матеріалів та складових або 79 263,05 грн. без ПДВ на вартість матеріалів та складових. Висновок складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду від 06.09.2023, підписаного позивачем без жодних зауважень. Згідно з даними протоколу (акту) огляду транспортного засобу в автомобілі зафіксовано 24 пошкодження. Водночас слід зазначити, що у протоколі міститься вказівка на ймовірність прихованих пошкоджень. На підставі розрахунку страхового відшкодування страхова компанія визнала ДТП страховим випадком та визначила розмір страхового відшкодування виходячи з вартості відновлювального ремонту (без урахуванням зносу деталей, що замінюються) в сумі 79 263 грн. 05 коп. 28.09.2023 та 01.02.2024 позивач отримав від страхової компанії виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 79 2636 грн. 05 коп. Проте, позивач не погодився з визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування та замовив в [PERSON] висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого подією ДТП його автомобілю. Відповідно до висновку №14/23 від 28.09.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitshubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] , становить 161 753 грн. 39 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentis» становить 314 256 грн. 97 коп.; ринкова вартість цього автомобіля до ДТП становить 447 801 грн. 50 коп. 03.10.2023 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про доплату страхового відшкодування на підставі висновку експерта, проте страхова компанія листом від 01.11.2023 відмовила у задоволенні цієї заяви, оскільки у наданому позивачем звіті у розділі «запасні частини» ремонтної калькуляції позиції № 0340, 0362, 0363, 0367, 0368, 0371, 0372, 0493, 0562, 0841, 1012, 1017, 1020, 1021, 1022, 1211, 1212, 4465, 8963 не відповідають протоколу огляду від 06.09.2023. Та одночасно повідомлено, задля врегулювання даного страхового випадку надати транспортний засіб «Mitshubishi Outlander» для додаткового огляду. Пунктами 34.2. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено 10-денний термін з дня отримання страховиком повідомлення про ДТП для направлення свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо страховик не виконав вимоги вказаних положень відповідно до пункту 34.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Таким чином, законодавцем визначено 10 денний строк як такий, що забезпечує можливість страховиком здійснити огляд пошкодженого автомобіля в найкоротші терміни і забезпечує схоронність автомобіля для уникнення можливості його повторного пошкодження. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК України). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка. Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Аналіз наведених положень Закону 1961-IV дає підстави для висновку, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди та фактом подання позивачем заяви про страхове відшкодування у ПАТ НАСК «Оранта» виник обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених цим Законом. Статтею 28 Закону 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За обставинами справи встановлено, що страхова компанія на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпечила проведення у встановлений строк та у передбаченому законом та погодженому з позивачем порядку, за його участі, огляд пошкодженого транспортного засобу і оцінку шкоди,здійснила розрахунок страхового відшкодування і за заявою позивача, яка містить згоду з розміром визначеного страхового відшкодування, виплатила йому особисто страхове відшкодування на загальну суму 76 763, 05 грн., що відповідає розміру вартості матеріального збитку без ПДВ, встановленому висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 24-D/14/40 від 30.01.2024. Зміст та форма висновку експертного товарознавчого дослідження, на підставі якого відповідач визначив розмір страхового відшкодування, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159. Цей висновок складений з урахуванням даних про обсяг і характер пошкоджень, встановлених під час огляду належного позивачу автомобіля, з якими він погодися, про що свідчать його підпис у протоколі огляду транспортного засобу. Протокол (акт) огляду транспортного засобу від 06.09.2023 не містить жодних зауважень позивача щодо правильності та повноти проведеного огляду й належної фіксації його результатів, що підтверджується власноручним підписом позивача. Доказів, які б свідчили про те, що після проведення такого огляду позивач наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна незалежним оцінювачем (експертом), суду не надано, а відтак порядок проведення оцінки завданої шкоди страховою компанією не порушений. Судом установлено, що позивач не зверталася до ПАТ «НАСК «Оранта» щодо проведення додаткового огляду автомобіля у зв`язку з прихованими недоліками та після повідомлення щодо висновку експерта на вимогу страховика не надала транспортний засіб для повторного огляду, а самостійно замовила звіт про оцінку вартості матеріального збитку в не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб, який є спеціальним законом у порівнянні із статями 317, 318 ЦК України. Положення пункту 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачають можливість корегування вартості ремонту за умови документального підтвердження відновлення транспортного засобу чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі колісного транспортного засобу підприємстві. З огляду на те, що розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і в установлені строки, відповідно до вимог Закону та Методики, відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку. ПАТ «НАСК «Оранта» виконало покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки як страховика щодо своєчасного огляду автомобіля із залученням його власника, здійснено власну оцінку та у зв`язку із сумнівами позивача щодо цієї оцінки проведено оцінку судовим експертом на підставі цього огляду, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а відтак відсутні і підстави для стягнення моральної шкоди. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі ст. 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

Outcome: dismissed