Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 10.08.2013 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. На даний час шлюб між ними не розірвано, у провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу. Від шлюбу у них навродилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає разом з нею. Вони з відповідачем не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на неповнолітнього сина, добровільно відповадач аліменти також не сплачує, син перебуває на повному її утриманні, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.02.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 13-14). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.02.2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 16). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с. 26). [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, причини неявки суду невідомі. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, повістка, які повернулись з відміткою "за закінченням терміну зберігання"(а.с. 24, 25). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: approved