Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого, посилаючись на статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 2419, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості у розмірі 83 560,00 гривень та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1 453,44 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2022 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] про стягнення з позивачки на користь відповідача боргу в розмірі 83 560,00 гривень на підставі виконавчого напису №2419, виданого 11 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. Вказаним виконавчим написом стягнуто з [PERSON] , яка є боржником за договором про надання кредиту №3153215 від 19.01.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», право вимоги за яким перейшло на підставі договору факторингу № LVMM/06-07-2020-71 від 08.10.2020 до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт». Стягнення заборгованості здійснюється за період з 23.10.2020 по 15.12.2021. Сума заборгованості становить 82 560,00 гривень, з яких 12 000,00 гривень- заборгованість за тілом кредиту; 70 560,00- гривень заборгованість за відсотками. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 83 560,00 гривень. Позивачка не погоджується із зазначеною заборгованістю, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса тому, що така сума не має ознак безспірності та суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строк кредитування за умовами договору з 19.01.2020 по 16.08.2020, тому нарахування відсотків після закінчення кредитного договору за період з 23.10.2020 по 15.12.2021 є безпідставним. Крім того, позивач вважає порушеною процедуру вчинення виконавчого напису. Позивачка будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не отримувала від відповідача, внаслідок чого була позбавлена права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3153215 від 19.01.2020 не було посвідчено нотаріально (у виконавчому написі відсутні дані про посвідчення кредитного договору нотаріусом), тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, про що зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Також порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню згідно з п.92-95 постанови Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Ухвалою судді від 11 березня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 11 березня 2024 року заяву позивачки про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні [NUMBER], відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. на підставі виконавчого напису №2419 від 11 січня 2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості у розмірі 83 560,00 гривень. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 07 травня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивачка у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином через електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. У поданому до суду клопотанні просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, заяву про розгляд справи за відсутності його представника до суду не направив, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через електронний кабінет, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Письмових пояснень по суті позову не подав. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України. Письмових пояснень по суті позову не подав. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали від 07 травня 2024 року, суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 19 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №3153215 (далі - договір), зокрема, на нижченаведених умовах (а. с. 7-9). За договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове платне користування ( надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні ( п.1.2.). Сума кредиту складає 12 000,00 гривень. Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника ( п.п.1.3., 1.4.). Відповідно до п.1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання кредиту менше ніж 5 календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань, позичальник сплачує фіксовану суму процентів , яка складає 5,10 % від визначеної в п. 13. договору суми кредиту ( п.1.7.1.); у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту ( п.1.3 договору) та сплати процентів протягом 30 календарних днів з 19.01.2020 по 18.02.2020 ( включно) ( базовий період ) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,02% (акційна ставка) або ставка за програмою лояльності. Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 15 672,00 гривні, у тому числі основна сума кредиту 12 000,00 гривень, проценти за користування кредитом 3 672,00 гривні ( п.1.7.2.); при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 19.01.2020 по 18.02.2020 (включно) - 1,70% за один день користування кредитом (базова процентна ставка); в спеціальний період (п.2.40 Правил) з 19.02.2020 по 16.08.2020 (включно) - 3% за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 18 125,00 гривень ( п.1.7.3.). Згідно з п. 3.1. договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 19.01.2020 до кінцевої дати виконання договору 16.08.2020 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору. Якщо позичальник виконає зобов`язання / сплату заборгованості за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію у дату повернення /погашення кредиту. Відповідно до п.7.1. договору внесення змін та доповнень до нього здійснюється шляхом укладення між сторонами додаткових угод до цього договору. Усі зміни, доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною. У пункті 7.3. сторони підтверджують, що даний електронний договір (договір укладений у вигляді електронного документа), всі додатки до нього, додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі, в порядку встановленому Законом України «Про електронну комерцію». Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким сторони погодили за лояльними покращеними умовами кредитування: повне виконання зобов`язань у базовий період)- дату початку періоду: 19.01.2020; дату платежу (закінчення періоду): 8.02.2020; загальну суму платежу: 15 672,00 гривень; основну суму кредиту: 12 000,00 гривень; проценти за користування кредитом: 3 672,00 гривні; процентну ставку: 1,02%; орієнтовну загальну вартість кредиту: 15 672,00 гривні; за загальними умовами кредитування- у базовий період: дату початку періоду 19.01.2020, дату платежу (закінчення періоду) 18.02.2020; загальну суму платежу 18 119,00 гривень; основну суму кредиту 11 999,00 гривень; проценти за користування кредитом 6 120,00 гривень; процентну ставку ( базову) - 1,70 %; орієнтовну загальну вартість кредиту 18 119,00 гривень; у спеціальний період: дату початку періоду 19.02.2020, дату платежу (закінчення періоду) - 16.08.2020; загальну суму платежу 6,40 гривень; основну суму кредиту 1,00 гривень; проценти за користування кредитом 5,40 гривень; процентну ставку ( спеціальну) 3 %; орієнтовну загальну вартість кредиту 6,40 гривень; всього: дату початку періоду 19.01.2020, дату платежу (закінчення періоду) 16.08.2020; загальну суму платежу 18 125,40 гривень; основну суму кредиту 12 000,00 гривень; проценти за користування кредитом 6 125,40 гривень; процентну ставку базову 1,70%, спеціальну 3 %; орієнтовну загальну вартість кредиту 18 125,40 гривень. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за №2419, вчиненим 11 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка є боржником за договором про надання кредиту №3153215 від 19.01.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», код ЄДРПОУ 41346335, право вимоги за яким відступлено на підставі договору факторингу №LVMM/06-07-2020-71 від 08.10.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», код ЄДРПОУ № 41153878, заборгованість за кредитним договором на користь стягувача. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.10.2020 по 15.12.2021. Сума заборгованості складає 82 560,00 гривень, з яких: 12 000,00 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 70 560,00 гривень - заборгованість за відсотками. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1 000,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 83 560,00 гривень. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а. с. 6). 23 лютого 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. на підставі вказаного виконавчого напису за заявою стягувача виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за № [NUMBER] (а. с. 10). Вирішуючи спір згідно із встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом частини 2 вказаної статті, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц. Як убачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 23 жовтня 2020 року по 15 грудня 2021 року стягнуто заборгованість, яка становить 82 560,00 гривень, а саме: 12 000,00 гривень- заборгованість за тілом кредиту та 70 560,00 гривень - заборгованість по відсоткам. Відповідно до умов договору про надання кредиту № 3153215 від 19.01.2020 та графіку платежів кінцевою датою за визначеними сторонами (лояльними (покращеними) та загальними (базовими та спеціальними) умовами кредитування повернення суми отриманого кредиту та нарахованих відсотків є 16.08.2020. Доказів того, що кінцевий термін повернення платежів було продовжено в порядку, визначеному п.7.1. договору шляхом внесення змін та доповнень до цього договору через укладення між сторонами додаткових угод до нього, не надано, а отже строк користування кредитом сплив 16 серпня 2020 року. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18). Таким чином, всупереч вимогам статті 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 16 серпня 2020 року, боржнику нараховано проценти за період з 23 жовтня 2020 року по 15 грудня 2021 року, які включені до загальної суми заборгованості. Виходячи з викладених обставин, загальна сума заборгованості в розмірі 82 560,00 гривень, нарахована за період з 23 жовтня 2020 року по 15 грудня 2021 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані з 23 жовтня 2020 року по 15 грудня 2021 року, тобто після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором №3153215 від 19.01.2020 у розмірі 82 560,00 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Суд звертає увагу на те, що відповідачем суду не надані документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» за договором про надання кредиту №3153215 від 19.01.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] . У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження №61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. у виконавчому написі від 11 січня 2022 року №2419 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який на момент його вчинення був нечинним. У той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Ураховуючи, що в судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за якими стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Договір про надання кредиту №3153215 від 19.01.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 2419 від 11 січня 2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансової компанії «Укрфінстандарт» заборгованості у розмірі 82 560,00 гривень та за вчинення виконавчого напису 1 000 гривень, всього на суму 83 560,00 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка за подання через систему «Електронний суд» позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 968,96 гривень та за подання через систему «Електронний суд» заяви про забезпечення позову судовий збір в сумі 484,48 гривні (а.с. 1,17). Вказані суми судового збору зараховані до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с.49,50). Виходячи з наведеного, за правилами частини 1 статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 453,44 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved