Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором мотивуючи тим, що 12.07.2021 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») [PERSON] подав Заявку на отримання кредиту №103235720. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 103235720 від 12.07.2021. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №103235720 від 12.07.2021.Сума (загальний розмір) кредиту становить 7 000 грн., строком на 15 днів. 12.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором 103235720 від 12.07.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 20 849,15 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 1999 грн., заборгованість за відсотками становить 13 320,15 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 330 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. У зв`язку із чим, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20 849,15 грн, 2 147,20 грн. судовий збір та 6 000 грн. понесених витрат на правову допомогу. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04.03.2024прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, направив заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. В матеріалах справи міститься відзив представника відповідача адвоката Калініна С.К., в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріалами справи не підтверджено укладення ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Наданий ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» кредитний договір №103235720 від 12.07.2021 та Графік розрахунків, Паспорт споживчого кредиту в розділі реквізити сторін, не містять інформації про підписання ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора. Лише на першій сторінці наданого електронного кредитного договору згадується про одноразовий ідентифікатором W40359. Представник відповідача відкрив та ознайомився з електронним файлом наданого кредитного договору за допомогою стандартного програмного забезпечення Adobe Acrobat Pro та встановив, що зміст електронного кредитного договору не є цілісним документом, оскільки на першій сторінці кредитного договору інформація щодо нібито підписання документа одноразовим ідентифікатором піддається видаленню чи зміні шляхом редагування. Також, на підтвердження укладення договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало анкету-заяву на кредит, в якій зазначено процес оформлення та розгляд заяви, прийняте рішення, проте вказана анкета-заява не була підписана жодною посадовою особою ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитним договорам. На підтвердження надання кредиту ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало копію платіжного доручення, яке не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, а також завірено ТОВ «МІЛОАН», а не банком. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 7 000 грн. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначає, доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є необґрунтованими, оскільки розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не є первинним документом. Також зазначає, що право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «МІЛОАН» зі спливом строку дії договору 27.07.2021, тому починаючи із зазначеної дати, товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом. Крім того, відповідач у зв`язку із розглядом справи поніс (очікує понести) витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5500,00 грн. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судовою повісткою через систему «Електронний суд». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронній формі Договір про споживчий кредит № 103235720 (Індивідуальна частина). Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 7 000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надавався строком на 15 днів з 12.07.2021 (п.1.3.). Згідно п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 27.07.2021. Згідно п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 1 330 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Згідно п.1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 2 625 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. П.1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Крім того, на укладення вищевказаного договору в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «МІЛОАН» https://miloan.ua/, [PERSON] подав анкету-заявку на отримання кредиту №103235720. У даній заяві також визначено, що кредит надається на суму 7 000 грн на строк 15 днів, а датою повернення кредиту є 27.07.2021. Також вказано суму до повернення кредиту 10955 грн., яка включає комісію за надання кредиту: 19% одноразово. Ставка процентів: 2,50% за кожен день строку користування кредитом. ТОВ «МІЛОАН» було направлено [PERSON] електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого останній підтвердив прийняття умов кредитного договору №103235720 від 12.07.2021. Вказаний порядок укладення договору також передбачено п.6 кредитного договору. На виконання умов укладеного договору 12.07.2021 ТОВ «Мілоан» було перераховано відповідачу на його банківську картку 7 000,00 грн.. Зазначені обставини підтверджуються крім наданого суду позивачем розрахунку заборгованості, платіжним дорученням 29819185 від 12.07.2021. 12.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №103235720 від 12.07.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно з даних Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №13Т від 12.11.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №103235720 від 12.07.2021 на суму заборгованості 20 849,15 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 199 грн., заборгованість за відсотками - 13 320,15 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 1 330 грн. Також суду надані копії платіжних інструкції на підтвердження сплати коштів за відступлення права вимоги. Відповідач повідомлявся про необхідність погашення кредитної заборгованості, що позивач підтверджує долученим реєстром поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Під час укладення кредитного договору №103235720 від 12.07.2021 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Твердження представника відповідача про те, що надані позивачем документи не містять інформації про підписання договору між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора, і лише на першій сторінці наданого електронного кредитного договору згадується про одноразовий ідентифікатор W40359, не підтверджено належними та допустимими доказами. Представник відповідача у відзиві зазначає, що він відкрив та ознайомився з електронним файлом наданого кредитного договору за допомогою стандартного програмного забезпечення Adobe Acrobat Pro та встановив, що зміст електронного кредитного договору не є цілісним документом, оскільки на першій сторінці кредитного договору інформація щодо нібито підписання документа одноразовим ідентифікатором, піддається видаленню чи зміні шляхом редагування. Однак зазначені доводи суд оцінює критично, оскільки стороною відповідача з урахуванням принципу змагальності не заявлено клопотання про призначення експертизи щодо визначення фактичного підписання чи не підписання [PERSON] договору за допомогою одноразового ідентифікатора. Також не надано стороною відповідача доказів оскарження зазначеного кредитного договору, як і не надано доказів внесення відомостей до ЄРДР щодо факту неправомірних дій стосовно використання особистих даних відповідача з метою укладення від його імені кредитного договору, а також відсутні відомості, що відповідач звертався до банку про повернення помилково направлених на його банківську картку коштів. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість. Доводи сторони відповідача про те, що позивачем не надано детального розрахунку, зокрема підстав для зменшення розміру тіла кредиту з 7 000 грн до 6 199 грн. не спростовують зазначені вище висновки про наявність заборгованості, оскільки договір факторингу №13Т від 12.11.2021 із додатками до нього, в тому числі, витяг з Реєстру прав вимог, у якому знаходяться відомості про відповідача, чинний і доказів його оскарження суду не надано, як і не надано доказів спростування розрахунку заборгованості. З наданих представником позивача суду доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного Кредитного договору №103235720 від 12.07.2021 отримав від ТОВ «Мілоан» кредит в сумі 7 000 грн. Розмір заборгованості по кредиту підтверджено позивачем копією платіжного доручення 29819185 від 12.07.2021 про перерахування коштів. За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 6 199 грн. підлягають до задоволення. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом. При цьому суд враховує, що Договором про споживчий кредит №103235720 від 12.07.2021 передбачено, що відповідачу кредит надано строком до 27.07.2021 на 15 днів, розмір відсотків згідно додатку №1 до цього договору встановлено в сумі 2 625 грн., комісія 1 330 грн., а тому в цьому розмірі 3 955 грн. підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом та комісія. Відповідно до п.2.3.1.2 Договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору. Однак, в порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1., 4.2. Договору. Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії Договору про споживчий кредит №103235720 від 12.07.2021. Суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч.2 ст.625 ЦК України не заявлялось. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит №103235720 від 12.07.2021 в розмірі 10 154 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 199 грн., заборгованість за відсотками становить 2 625 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 330 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 48,70 % (10154х 100 : 20849,15), судовий збір слід стягнути в розмірі 1046 грн. (2147,20 х 48,70 % : 100). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До матеріалів справи представником позивача долучено Додаткову угоду №003309420391 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року. Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2 922 грн. Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 5500 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Представником відповідача направлено до суду: рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), Акт виконаних робіт (надання послуг) від 22.01.2024, копію Ордера про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] від 22.01.2024 та копії платіжної інструкції №@2PL411754 від 01.02.2024 зі змісту яких випливає, що адвокат надав клієнту правову (правничу) допомогу згідно з Договором про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 15.01.2024, за що клієнт сплатив гонорар у розмірі 2 750 грн. З наданого Акту виконаних робіт (надання послуг) від 22.01.2024 року вбачається, що адвокатським бюро «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна С.К. надана професійна правнича допомога [PERSON] у формі усної консультації - 500 грн., складання, оформлення, подання до суду відзиву на позовну заяву - 4 500 грн., в загальній сумі 5 000 грн. Позивачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2 435 грн. Згідно ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З огляду на викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню різниця витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 487 грн.

Outcome: partial