Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] 23.08.2022 звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~доТОВ Агропромислова компанія «Розкішна» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 26.03.2024\~постановлено рішення\~суду,\~яким позов\~задоволено; усунено перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом витребування у ТОВ Агропромислова компанія «Розкішна» земельну ділянку площею 4,3 га кадастровий номер 3521486500:02:000:2463, яка розташована на території Розкішненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що належить на праві приватної власності [PERSON] . Стягнуто з Агропромислової компанії «Розкішна» на користь [PERSON] судові витрати за сплату судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.40 коп. Роз`яснено представнику позивача про те, що останній зобов`язаний подати в п`ятиденний строк з дня винесення рішення (з дня складення повного судового рішення) надати суду підтвердження судових витрат на правничі послуги з врахуванням ст.ст. 137-138 ЦПК України. Повне рішення суду складено 05.04.2024. 10.04.2024 представник позивача на офіційну адресу суду надіслав заяву про доручення розрахунку на підтвердження витрат за надання правничої допомоги, які поніс позивач по справі , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 13370 грн. та судові витрати в розмірі 13935 грн, а всього в загальній сумі судових витрат та витрат за надання правничої допомоги -27305 грн. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч.3-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи норми ст.\~270\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи,\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши докази додані до заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ч.8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи судові витрати та витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону). За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Так, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу представником відповідача було долучено копії договору-доручення про надання правової допомоги від 28.12.2021, відповідно до якого вартість послуг адвоката становить 10000 грн ( п. 4.1.). П. 4.2. Договору передбачено, що клієнт на протязі трьох днів з моменту підписання Договору сплачує передплату за надані послуги в розмірі 5000 грн, інша частина гонорару підлягає сплаті на протязі 3-х днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Також, п. 443 Договору вказано, що у разі необхідності за попередньою домовленістю між сторонами клієнт оплачує адвокату витрати адвоката, необхідні для виконання його обов`язків за цим Договором, понесені в інтересах клієнта (обов`язкові платежі, витрати на відрядження тощо). Сума додаткових витрат погоджується сторонами додатково без укладення письмових додаткових угод . Крім цього адвокатом надано копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 27.03.2024, в якому адвокат в розрахунок виконаних робіт включив - складання позовної заяви, копіювальні друкарські роботи, участь в 6 (шести) судових засіданнях, складання клопотання про призначення експертиз та клопотання про витребування доказів, що складає 7570+3000+1000+1000+800=13370 грн. На підтвердження отримання коштів від клієнта адвокат надав копію квитанції до прибуткового касового ордера №99 від 27.03.2024 на отримання від позивача 13370 грн. Однак, слід зазначити, що відповідно до договору-доручення про надання правової допомоги від 28.12.2021, перераховані у акті виконані роботи включені в обов`язки адвоката, вартість яких становить 10000 грн. Адвокатом не надано суду жодного доказу того, що ним виконані додаткові витрати (обов`язкові платежі, витрати на відрядження тощо) на суму 3370 грн. Крім того, слід звернути увагу, що адвокатом в зазначеному акті зазначено участь в 6 (шести ) судових засідань, що не відповідає дійсності, оскільки адвокат брав участь лише в одному судовому засіданні 06.09.2023, яке розпочалось о 09:27 год. та закінчилось о 10:23 год. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стягненню з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягає 10000 грн. \~ \~ \~ \~Також в акті вказано, що сума судових витрат за сплату судового збору складає 1986 грн. та плата за проведену судово -почеркознавчу експертизу становить 11949 грн. Однак , як вбачається з наданої квитанції від 19.08.2022, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., які рішення суду стягнуто з Агропромислової компанії «Розкішна» на користь [PERSON] . Адвокатом суду не надано доказів , що по даній справі було сплачено судовий збір в розмірі 1986 грн, тому в цій частині заява не підлягає задоволенню. Оплата за проведену судово -почеркознавчу експертизу позивачем у розмірі 11949 грн. підлягає задоволенню, оскільки згідно копії квитанції №9322-8420-0932-2398 від 03.11.2023 позивачем за проведення експертизи відповідно до рахунку було сплачено на рахунок експертної установи 11949 грн. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі ( 10000 грн+11949 грн) 21949 грн. Присутність сторін при розгляді питання щодо винесення додаткового рішення не є обов`язковим (ч. 3 ст. 220 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки таке питання при ухвалені рішення судом не вирішено.

Outcome: approved