Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь 431486,72 грн. у рахунок відшкодування моральної та 431486,72 грн. - матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду грошові кошти у сумі 431486,72 грн. та 286684,63 грн. у відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від роботи. В обґрунтування вказала, що 20.03.2017 їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 с.364 КК України. 29.03.2019 її було призначено на посаду начальника відділу соціального захисту населення. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 року [PERSON] визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. 31.12.2020 позивача переведено на посаду начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради. Вироком Черкаського апеляційного суду від 24.05.2021 вирок суду першої інстанції скасовано, ухвалено новий вирок. Позивача визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. 25.06.2021 [PERSON] звільнено із посади начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради. 16.08.2021 позивача призначено інспектором відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради. Постановою Верховного суду від 09.02.2022 вирок Черкаського апеляційного суду від 24.05.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.08.2022 вирок Черкаського районного суду від 29.10.2020 залишено без змін. 01.08.2022 [PERSON] поновлено на посаді начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради. Таким чином, позивач у зв`язку із звільненням втратила заробіток. Окрім того, в результаті незаконного порушення кримінального провадження вона перенесла душевні страждання, незаконні дії органів досудового розслідування негативно вплинули на її відносини з оточуючими, відносини з з колегами, друзями та в сім`ї різко погіршилися, та вона була змушена докласти значних зусиль для поновлення своїх порушених прав. [PERSON] була змушена захищати себе в судах, щоб довести свою невинуватість, а тому а тому перестала приділяти увагу сім`ї, що порушило її усталені життєві зв`язки та викликало душевні хвилювання, психологічну напругу та як наслідок спричинило моральну шкоду. Тривалий розгляд справи та значна кількість судових засідань викликали у позивача сильні душевні хвилювання. Вона зазнала моральних страждань, її здоров`ю були завдані негативні наслідки оскільки вона дуже сильно хвилювалася та переносила нервові стреси. За весь період [PERSON] неодноразово перебувала на лікарняному. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 29.02.2024 про відкриття провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02.04.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. 20.03.2024 від представника Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області до суду надійшов відзив, в якому він просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вказав, що Позивачем не надано жодних доказів наявності завдання їй моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів. Казначейство вважає, що підстави для стягнення на користь Позивача визначеної суми моральної шкоди відсутні. Також, суд не може визначити суму моральної шкоди більшу, ніж заявлену в позовній заяві. Вважає, що подана Позивачем довідка про доходи Позивача, видана Виконавчим комітетом Червонослобідської ради, не може вважатись належним доказом для обчислення втраченого заробітку, оскільки суми, які у ній зазначені обраховані без виключення сум відрахування на податки. Натомість, Позивачу підлягає відшкодуванню саме втрачений заробіток, а не сума обчислена з середньомісячного нарахованого доходу без виключення податків і зборів. Також, не погоджується з розрахунками Позивача щодо 281 робочого дня за які слід відшкодувати втрачений заробіток. За розрахунками Головного управління Позивачу належить відшкодувати втрачений заробіток за 278 робочих днів, з 26.06.2021 по 31.07.2022 включно. Зазначає, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню оскільки позивачем не надано договору про надання правничої допомоги Від представника Державної казначейської служби України надійшла заява про приєднання до відзиву Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області. 25.03.2024 від представника Черкаської обласної прокуратури надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вказав, що позивачем не зазначено в чому полягала моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю та яких осіб заподіяно позивачу моральної шкоди, з яких міркувань вона виходить та якими доказами підтверджує факт заподіяння шкоди. Вказує, що довідка про доходи Позивача, видана Виконавчим комітетом Червонослобідської ради, не може вважатись належним доказом для обчислення втраченого заробітку. У відповідях на відзиви позивач вказує, що при стягненні моральної шкоди не треба доводити незаконність дій вона є очевидною. Крім того, у відповіді на відзив позивач відмовилася від позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди та надала оновлену довідку про доходи. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити із підстав викладених в позовній заяві та врахувати зменшені позовні вимоги. Представники відповідачів Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області та Черкаської обласної прокуратури в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, просили врахувати обставини викладені ними у відзивах. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 [PERSON] визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та виправдано її за цим обвинуваченням. Вироком Черкаського апеляційного суду від 24.05.2021 вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 скасовано. Ухвалено новий вирок: [PERSON] визнано винуватою за ч.2 ст.364 КК України. Постановою Верховного суду від 09.02.2022 вирок Черкаського апеляційного суду від 24.05.2021 скасовано, призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.07.2022 вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 29.10.2020 залишено без змін. Згідно журналів судових засідань 18.05.2017, 05.07.2017, 17.01.2018, 22.02.2018, 27.04.2018, 11.10.2018, 24.07.2019, 08.11.2019, 10.07.2020, 28.10.2020, 29.10.2020, 08.02.2021, 05.04.2021, 24.05.2021, 16.05.2022, 18.07.2022, у справі були проведені судові засідання. Відповідно до довідок від 25.03.2019, 23.05.2019, 08.04.2020, справу було знято з розгляду. Розпорядженням Червонослобіської сільської ради №53/01-ОС від 29.03.2019 [PERSON] призначено на посаду начальника відділу соціального захисту населення. Згідно витягу із розпорядження Червонослобіської сільської ради №298-ОС від 31.12.2020 [PERSON] переведено на посаду начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червоносолобідської сільської ради. Розпорядженням Червонослобіської сільської ради №211-ОС від 25.06.2021 [PERSON] звільнено з посади начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонсолобідської сільської ради у зв`язку із набранням вироком законної сили. Розпорядженням Червонослобіської сільської ради №300-ОС від 16.08.2021 [PERSON] призначено на посаду інспектора відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонсолобідської сільської ради. 24.03.2022 [PERSON] звернулася до Червонослобіської сільської ради із заявою про скасування розпорядження щодо її звільнення. Листом виконавчого комітету Червонослобіської сільської ради №677/09-41 від 22.04.2022 [PERSON] відмовлено у скасуванні розпорядження щодо звільнення. Розпорядженням Червонослобіської сільської ради №282-ОС від 29.07.2022 визнано недійсним розпорядження №211-ОС від 25.06.2021 про звільнення [PERSON] , поновлено її на посаді начальника відділу соціального захисту населення та охорони здоров`я виконавчого комітету Червонсолобідської сільської ради. Відповідно до листів непрацездатності [PERSON] перебувала на лікуванні з 22.06.2021 по 02.07.2021, 01.11.2021 по 05.11.2021, з 06.11.2021 по 09.11.2021, з 26.01.2022 по 04.02.2022, з 19.02.2022 по 28.02.2022. Згідно довідки про доходи виданої виконавчим комітетом Червонослобіської сільської ради нарахована заробітна плата [PERSON] за квітень-травень 2021 року становить 34687,68 грн, 34 робочі дні. Відповідно до квитанцій доданих до матеріалів справи [PERSON] було сплачено судові витрати у справі на загальну суму 5950 грн. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2, 7, ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV V. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно ст. 3 цього Закону, громадянинові відшкодовується (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ст. 4 Закону). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14 зазначила, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У постанові від 05 серпня 2020 року у справі №817/893/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у повивача дійсно виникло право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконно притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що обмежувало та порушувало її права громадянина, та має місце передбачений законом випадок, який надає позивачу таке право, а саме виправдувальний вирок в силу недоведеності висунутого обвинувачення. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Станом на день розгляду справи мінімальна заробітна плата в Україні складає 8000 грн. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала під слідством та судом з 20.03.2017 з дня повідомлення про підозру по 18.07.2022 дату набрання виправдувальним вироком суду законної сили, що становить 63 місяці 29 днів. Суд приймає розрахунки щодо суми відшкодування моральної шкоди, надані позивачем, та приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Сума яку просить стягнути на свою користь позивач є меншою, ніж розмір рекомендований законодавством, а суд не може вийти за межі позовних вимог, та вважає необхідним стягнути на її користь заявлену в позові суму. У постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 335/9784/19 Верховний Суд зазначив, що згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Порядок розрахунку цих сум наведено у п. 8 Положення, згідно із яким розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. При цьому, у п. 9 Положення наведено порядок обчислення середньомісячного заробітку. Відповідно до пунктів 8, 9 Положення про застосування Закону, затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 № 6/5/3/41, розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди для робітників і службовців обчислюється у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та від 05.05.1995 № 348 «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100» Згідно довідки про доходи виданої виконавчим комітетом Червонослобіської сільської ради нарахована заробітна плата [PERSON] за квітень-травень 2021 року становить 34687,68 грн, 34 робочі дні. Середньоденний дохід [PERSON] становить: 1020,23 грн. Судом встановлено, що позивач була звільнена із займаної посади з 25.06.2021, та поновлено на посаді 01.08.2022. Період відсторонення становить 281 робочих днів, а тому розмір відшкодування становить 286684,63 грн. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат, окрім квитанції до прибуткового ордеру№001 від 28.02.2024, яка сама по собі не підтверджує факт надання адвокатом правничих послуг. На підставі ст. 141-142 ЦПК України судовий збір підлягає віднесенню на рахунок держави.

Outcome: approved