Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

12.09.2023 до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначити наступний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми: кожного вівторка та четверга з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері; кожної 1 та 3 суботи кожного місяця з ночівлею у батька, за бажанням дітей, з 10 год. суботи до 18 год. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері; для спілкування та участі у вихованні, спільного відпочинку, а також з метою оздоровлення дитини, одного тижня взимку та 24 дні в літку, без присутності матері; день народження дітей - [INFO] та [INFO] кожного року, для поздоровлення батьком дітей, без присутності матері з 16 до 20 год.; необмежене спілкування дитини з батьком засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, спілкування з дитиною в режимі відеоконференсзв`язку через мережу Інтернет, за бажанням дитини, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з квітня 2014 року по січень 2021 року сторони проживали разом, мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя не склалося, узимку 2021 року спільне проживання було припинено, діти проживають разом з матір`ю. Позивач регулярно сплачує аліменти, крім цього купує їм подарунки, намагається підтримувати з ними спілкування. Проте відповідач створює перешкоди у спілкуванні з дітьми. Протягом 2021- 2022 року на дзвінки майже не відповідає, уникає зустрічей, не відчиняє двері, коли він приходить. Позивач звертався до органу опіки та піклування з метою усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, розпорядженням Голови районної адміністрації по Дніпровському району від 27.04.2021 року було встановлено тимчасовий графік зустрічей строком на 6 місяців. Відповідач через неприязні стосунки після розлучення сторін під будь-яким приводом уникала виконання встановленого графіку. Позивач неодноразово звертався з проханням до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, проте відповідач на його прохання не реагує. Відповідач відзив на позов не надав. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити. Позивач пояснив, що у нього з відповідачкою після розлучення склалися конфліктні стосунки, фактично з 2021 року він, як батько, позбавлений можливості спілкуватися з дітьми. Наразі відповідач з дітьми перебуває у Польщі, відповідачка заблокувала його номер телефону, у тому числі на мобільному телефоні дочки, не дозволяє дітям спілкуватися з ним. Позивач є волонтером, у червні 2023 року позивач перебував на території Польщі кілька днів, супроводжував автомобіль, який є благодійною допомогою для військової частини. Відповідач дозволила побачитися з дітьми у своїй присутності, не дозволила сину забрати планшет, який позивач привіз у подарунок. У останній день перед від`їздом не дозволяла попрощатися з дітьми. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував що запропонований графік фактично не можливо виконувати, враховуючи що сторони проживають в різних країнах, відповідач жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми не створює, коли позивач був у Польщі він міг зустрітися з дітьми. У судовому засіданні відповідач пояснила, що перешкод у спілкуванні з дітьми не чинить. Наразі вона з дітьми перебуває на території Польщі у готелі, після закінчення війни вона планує повертатися в Україну, але наразі конкретних планів немає. За місцем їх фактичного перебування у готелі поганий зв`язок через wi-fi, тому позивач не завжди міг зв`язатися з дітьми, а послуги інтернет зв`язку дорого коштують, тому використовуються відповідачем обмежено - їй для роботи або дітям для навчання. Тому діти спілкуються з батьком за наявності зв`язку та бажанням дітей, оскільки батько може дзвонити їм у пізню годину. При цьому саме позивач провокує сварки з відповідачем, створює конфліктні ситуації. Коли позивач був у Польщі він мав можливість побачитися з дітьми. Дочка відмовилася йти до батька, а син хотів побачитися з батьком. Але батько зовсім не приділив увагу сину, а просто дав свій телефон у якому син грався близько трьох годин. Планшет, який привіз позивач, вона не хотіла забирати, тому що позивач встановив на нього «батьківський контроль», поставив пароль, який знали тільки діти, також міг встановити приховані засоби контролю. Крім того, у сина вже є планшет, але без номеру телефону, власного телефону немає. У дочки є власний телефон, тому батько може вільно спілкуватися з нею по телефону. Вважає, що наразі вирішувати питання щодо встановлення графіку побачень є недоцільним, оскільки його неможливо виконувати, коли вона з дітьми повернуться в Україну, тоді можливо вирішити вказані питання. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав зауважує людини, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до частини другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Судом встановлено, що з 12.09.2014 року по 14.09.2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя №337/300/21 від 14.09.2021 року було розірвано шлюб між сторонами, визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з їх матір`ю, [PERSON] . Відповідно до копії Розпорядження Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №278р від 27.04.2021 року за заявою [PERSON] органом опіки та піклування визначений порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з урахуванням бажання дітей, їх режиму дня та стану здоров`я: впродовж 6 місяців на період адаптації кожного вівторка та четверга з 16.00 до 18.00 з можливістю вільного пересування по місту без присутності матері, після чого батько повертає дітей за місцем проживання матері; один раз на місяць з 10.00 суботи до 10.00 год. неділі без присутності матері, батько забирає дітей з ночівлею за своїм місцем проживання та подальшим поверненням матері за її місцем проживання; в подальшому після спливу адаптивного періоду та проходження обстеження психоемоційного стану малолітніх дітей у психолога, у разі отримання позитивного висновку щодо спілкування батька з дітьми, дозволити постійно спілкуватися [PERSON] із малолітніми дітьми в обумовлений батьками час та спосіб, у тому числі на території фактичного місця проживання батька або звернутися до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо перегляду порядку участі у спілкуванні та вихованні дітей. Згідно копії заяви від 26.01.2022 року позивач звертався до відповідача з приводу проходження обстеження психоемоційного стану малолітніх дітей у психолога з метою подальшого звернення до органу опіки та піклування щодо перегляду порядку участі батька у спілкуванні з дітьми. Позивач є керівником Благодійної організації «Благодійний фонд «Волонтерський центр «Перемога», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У рамках своєї волонтерської діяльності здійснював супровід транспортних засобів з території Польщі на територію України для подальшої передачі військовій частині як благодійної допомоги. Також, у судовому засіданні було оглянуто диск, на якому зберігаються аудіо та відеофайли. На аудіозаписах зафіксовані розмови позивача з дітьми, з яких вбачається, що спілкування батька з дітьми проходить виключно за участі відповідача, яка втручається у розмову, перебиває як позивача, так і дітей, та у цілому задає негативний тон розмови. З досліджених відеозаписів вбачається, що зустріч батька та сина відбувається у парку у присутності відповідача, позивач намагається подарувати синові планшет, проте відповідач категорично відмовляється його приймати, у подальшому спілкування сторін проходить на підвищених тонах з використанням взаємних образ незважаючи на присутність дитини. На іншому відеозаписі зафіксовано події у готелі, за місцем проживання відповідача та дітей у Польщі. Позивач прибув о 08 годині ранку наполягав на зустрічі з дітьми, приніс відремонтовану іграшку та планшет, відповідач відмовилися привести сина, мотивуючи відмову тим, що дитина спить. Сторони не змогли дійти згоди, влаштували сварку у готелі, позивач викликав працівників польської поліції. Твердження відповідача, що вона не створює жодних перешкод батьку у спілкуванні з дітьми не відповідає дослідженим доказам. Зокрема, у 2021 році позивач звертався до органу опіки та піклування з метою встановлення графіку спілкування з дітьми. Досліджені аудіо - та відеозаписи, також підтверджують вказані позивачем обставини щодо перешкод у спілкуванні з дітьми. Пояснення відповідача щодо поганої якості зв`язку, що є перешкодою для спілкування позивача та дітей, на думку суду є безпідставними. Враховуючи, що через воєнний стан в Україні відповідач з дітьми тимчасово перебуває на території Польщі, а позивач не має змоги виїхати за межі території України, крім короткочасних відряджень у рамках волонтерської діяльності, то забезпечення спілкування у телефонному режимі, через систему інтернет, є єдиною можливістю для позивача підтримувати спілкування з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Для вирішення вказаної проблеми позивач привіз у подарунок синові планшет з встановленою сім-картою з метою забезпечення зв`язку з дітьми, проте відповідач категорично відмовилася приймати його, мотивуючи відмову встановленням на планшеті ігор та програм, які їй не подобаються. На думку суду, вказана проблема є незначною та надуманою, та могла бути вирішена шляхом видалення програм та ігор, які відповідач вважає небажаними для сина, при цьому забезпечивши можливість батькові спілкуватися з дітьми, враховуючи що батько мав намір взяти на себе обов`язок по оплаті вартості послуг зв`язку. Судом встановлено, що після розлучення у 2021 році між сторонами склалися неприязні, конфліктні стосунки, спілкування засобами телефонного зв`язку чи особисті зустрічі сторін, як правило, закінчуються сваркою, взаємними образами, звинуваченнями, що на думку суду негативно впливає на психоемоційний стан малолітніх дітей, у приступності яких такі сварки відбуваються. За таких обставин суд вважає, що побачення з батька з дітьми у присутності матері не відповідатимуть інтересам дітей, перешкоджатимуть спілкуванню їх з батьком та зашкодять налагодженню сімейних стосунків між батьком та дітьми. Судом не встановлено обставин, які свідчать про неприйнятність поведінки позивача, що може створити загрозу чи небезпеку для дітей. Твердження заявника про те, що запропонована позивачем періодичність і систематичність зустрічей із дітьми є неможливою до виконання у зв`язку з проживанням сторін у різних країнах та залишення вирішення цього питання на потім, коли відповідач повернеться з дітьми жити в Україну, суд вважає необґрунтованими. Під час спільного проживання сторін у шлюбі між дітьми та батьком сформувалися емоційні стосунки, прихильність до нього як до батька, проте подальший тривалий конфлікт між сторонами, проживанням відповідача на значній відстані від дітей та неналежне усвідомлення матір`ю необхідності участі батька у вихованні дітей, незважаючи на конфліктні стосунки між сторонами, призводить до формування ставлення дітей до батька лише за впливом матері, яка має вкрай неприязні стосунки із відповідачем. За таких обставин зволікання з реалізацією батьківських прав позивача на участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними може призвести до повної втрати психоемоційного зв`язку між ними, що не відповідає інтересам дітей. Об`єктиві обставини які склалися на теперішній час ( воєнний стан, тимчасове перебування дітей закордоном) не можуть бути перешкодою для участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Також, суд звертає увагу, що відповідачем не було надано своїх пропозицій щодо встановлення іншої періодичності та часу побачень батька з дітьми або інших пропозицій щодо участі позивача у вихованні дітей, у тому числі відомостей про режим дня та зайнятість кожної дитини. З іншого боку, запропонований батьком графік побачень з дітьми занадто щільним, що не відповідає інтересам дітей зважаючи на тривале проживання їх окремо від батька та певну втрату психоемоційного зв`язку між ними. Також, суд вважає, що вимога щодо необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку також підлягає задоволенню частково. Необмежене спілкування з дітьми засобами зв`язку не враховує режиму дня та зайнятість дітей, які навчаються, мають право на відпочинок та вільний час. Тому суд вважає, що покладення на відповідача обов`язку забезпечити батькові спілкування з дітьми засобами зв`язку відповідно до встановленого графіку спілкування створює необхідний баланс інтересів батька та дітей. Суд звертає увагу, що оскільки судовим рішенням визначено місце проживання дітей з матір`ю, то на неї відповідно покладаються певні обов`язки щодо забезпечення можливості батькові спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Вирішення матір`ю питання про можливість спілкування батька з дітьми у залежності від виконання ним його обов`язку щодо сплати аліментів та надання додаткових коштів на їх утримання є неприйнятним та таким, що суперечить інтересам дітей. На думку суду, обраний спосіб участі батька у вихованні малолітніх дітей та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитей, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження стосунків та встановлення стійкого та довірливого зв`язку з дітьми, досягнення дітьми старшого віку, позивач не позбавлений права на зміну вказаних способів участі у вихованні малолітніх дітей, шляхом збільшення чи зміни відповідних зустрічей, зміни їх часу чи порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, суд вважає можливим стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 536 грн 80 коп.

Outcome: partial