Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (законним представником якої є [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] (законним представником якої є [PERSON] ) про визнання майна спадковим, виділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно. Зокрема, позивач просить визнати спадковим майном після померлого [INFO] спадкодавця [PERSON] , яке підлягає розподілу між спадкоємцями: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину незакінченої будівництвом квартири за будівельною адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину незакінченої будівництвом квартири за будівельною адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки (моделі) ПАВАМ 112213С, (2019 року випуску), зеленого кольору, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , СХС 283889, на обліку з 16.06.2020; частину автомобіля марки (моделі) CHEVROLET NUBIRA 1799, (2005 року випуску), сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , [NUMBER] , на обліку з 16.11.2019; 1/2 частину автомобіля марки (моделі) ПГ 02-Б, (2017 року випуску), червоного кольору, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , [NUMBER] , на обліку з 03.04.2018 Також, позивач просить виділити йому (власнику 2/5 часток) із спадкового майна трикімнатну квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на неї, припинивши його право на 2/5 частини спадкового майна в усьому іншому рухомому та нерухомому майні, що входить до складу спадщини. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] під час військових дій рф на території села Ягідного Чернігівської області загинув син позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя спадкодавець заповіту не склав. Спадкоємцями за законом, які своєчасно прийняли спадщину, є: дружина померлого [PERSON] , неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , а також батьки [PERSON] та [PERSON] . Остання відмовилася від прийняття спадщини на користь свого чоловіка [PERSON] . 31 серпня 2023 року позивач подав до приватного нотаріуса Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Борисової\~Т.А.\~заяву про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на квартиру\~ [ADDRESS] , зазначивши, що отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно він намірів немає та відмовляється на користь інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте, оскільки спадкоємці не змогли дійти домовленості та вирішити питання поділу спадщини в натурі добровільно, нотаріусом була прийнята постанова про відмову у вчинені вказаної нотаріальної дії. Враховуючи неможливість укладення договору про поділ часток спадкоємців у натурі, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] адвокат Данич О.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість. У відзиві зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів дотримання рівності часток спадкоємців при поділі зазначеного позивачем нерухомого майна. Визначена вартість спірної квартири в розмірі 799675 грн. не відображає її реальної вартості. Крім того, до спадкового майна належить два об`єкта незавершеного будівництва і їх використання на даний час неможливе, а тому може суттєво знизити їх собівартість та розміри при можливому поділі спадкового майна станом на час розгляду справи. Представник відповідача також вказує, що своїми діями позивач бажає позбутися належних йому часток (неліквідних, що не представляють суттєвої цінності) в таких об`єктах (нерухомість та частки в автомобілях), натомість отримати у власність цілий об`єкт нерухомості в цілому, придатний до використання, вартість якого є суттєво вищою. Крім того, по суті заявлених позовних вимог ставиться питання не про виділення/поділ спадкового майна, а про примусове припинення права інших спадкоємців на частку у спільному спадковому майні, а правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняється обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Також, до кола спадкоємців входять неповнолітні діти і чинним законодавством передбачено надання органом опіки та піклування дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дітей. Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів доданої до неї, позивач до органу опіки та піклування з приводу можливих варіантів розподілу спадкового майна з урахуванням прав та інтересів неповнолітніх дітей спадкодавця не звертався. Крім того, у своєму відзиві представник відповідача зазначає, що у відповідача [PERSON] відсутні заперечення щодо визнання спадковим майном наведеного у позовній заяві переліку рухомого та нерухомого майна, а тому визнання його таким за рішенням суду окремо від вимоги про виділення спірного майна (трикімнатної квартири) та припинення права на частку в іншому майні не може виступати ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, оскільки самого факту їх порушення, невизнання або оспорювання не існує. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. При цьому, 06 березня 2024 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також, у своїй заяві відповідач зазначила, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів дотримання рівності сторін при виділі зазначеного позивачем нерухомого майна, а саме доказів вартості всіх об`єктів, що належать до спадкової маси. Крім того, позивачем не надано попереднього погодження позовних вимог щодо виділу спадкового майна в натурі з Органом опіки та піклування із дотриманням в першу чергу інтересів неповнолітніх дітей спадкодавця та дотримання рівності всіх сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Данич О.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що бажає укласти мирову угоду для вирішення спору мирним шляхом. Зокрема, хоче щоб її неповнолітній дочці [PERSON] було виділено із спадкового майна 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , інша 1/2 частина якої належить [PERSON] на праві власності як колишній дружині [PERSON] . Таким чином її неповнолітній дочці залишить у спадщину 1/2 частина квартири, інша частина якої вже належить її матері, і, відповідно, у їх власності опиниться єдиний об`єкт нерухомого майна. Враховуючи, що позивач просить поділити спадкове майно без урахування інтересів її неповнолітньої дочки, відповідач вважає їх необґрунтованими. Крім того, [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачем безпідставно враховано до спадкової маси недобудовані квартири щодо яких [PERSON] укладав попередні договори з ТОВ «Топаз» у 2021 році. За інформацією ТОВ «Топаз», спадкоємцям можуть бути передані у спадщину сплачені авансові платежі за об`єкти нерухомості, а не житлові приміщення, адже права власності на вказані квартири спадкодавець не набув за життя. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Т.А. надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне. 05 березня 2022року у віці 44 роки під час військових дій рф на території села Ягідного Чернігівської області загинув син позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2022, актовий запис № 1570 (а.с. 29). За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не склав. Відповідно до копії спадкової справи, наданої на запит суду, спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці першої черги за законом: дружина спадкодавця - [PERSON] (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 06.10.2018) (а.с. 35, 117); неповнолітня дочка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), в інтересах якої діє її матір [PERSON] (а.с. 124); неповнолітня дочка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.02.2010), в інтересах якої діє її матір - [PERSON] (а.с. 132 на звороті) та батько спадкодавця - [PERSON] (а.с. 129). Мати спадкодавця - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь свого чоловіка - батька спадкодавця - [PERSON] (а.с. 131). Інші спадкоємці першої черги у спадкодавця відсутні. Колишня дружина спадкодавця [PERSON] подала до нотаріуса заяву про те, що вона не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця (а.с. 136). Згідно статті 1267 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у частках по кількості спадкоємців, які прийняли спадщину. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а також враховується адресна відмова від прийняття спадщини. У своїй постанові від 31.08.2023 № 246/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначила, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з нерухомого майна: квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартири за адресою: [ADDRESS] ; незакінченої будівництвом квартири за будівельною адресою: [ADDRESS] ; незакінченої будівництвом квартири за будівельною адресою: [ADDRESS] (а.с. 151). Також до спадкової маси входить рухоме майно: автомобіль марки (моделі) ПАВАМ 112213С, (2019 року випуску), зеленого кольору, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , СХС 283889, на обліку з 16.06.2020; автомобіль марки (моделі) CHEVROLET NUBIRA 1799, (2005 року випуску), сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , [NUMBER] , на обліку з 16.11.2019 та автомобіль марки (моделі) ПГ 02-Б, (2017 року випуску), червоного кольору, № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , [NUMBER] , на обліку з 03.04.2018 (а.с. 151). Розмір часток [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] становить по 1/5 частки кожній. Частка [PERSON] становить 2/5 частини, з урахуванням відмови від прийняття спадщини матері спадкодавця - [PERSON] на його користь. Крім того, майно набуте в шлюбі, є спільним майном подружжя та згідно ст. 60 СК України та ст. 71 Закону «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) нотаріус видає свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. З матеріалів спадкової справи вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] була придбана спадкодавцем у шлюбі з колишньою дружиною [PERSON] (укладеному 21 липня 2009 року, який розірвано 26 липня 2018 року (а.с. 32)), що підтверджується Договором купівлі-продажу від 20.08.2015, зареєстрованого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Карнабедою Т.О. в реєстрі за № 1687 (а.с. 40-41, 42). Право власності на 1/2 частину в даній квартирі належить [PERSON] , як колишній дружині, інша 1/2 частини може бути успадкована всіма спадкоємцями відповідно до часток. [PERSON] 24.11.2022 подала до нотаріуса заяву-пропозицію, в якій вказала, що не має наміру отримувати належну їй 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] за умови виділу вцілому зазначеної квартири її неповнолітній дочці [PERSON] , 10 лютого 2010 року (а.с. 136). Квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] 04 вересня 2002 року (а.с. 37), тобто у період коли він не перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому ділиться між спадкоємцями відповідно до прийнятих часток у порядку спадкування за законом. Як пояснили у судовому засіданні позивач та його представник, вказана квартира була придбана за кошти батьків померлого, але у договорі покупцем зазначено [PERSON] . Інше рухоме та нерухоме майно було придбано [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , укладеному 06 жовтня 2018 року (а.с. 35), а тому 1/2 частина належить [PERSON] , як дружині спадкодавця, а інша 1/2 частина може бути успадкована всіма спадкоємцями відповідно до часток. 31.08.2023 спадкоємець [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на квартиру вцілому, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відмовляється від іншого майна на користь інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2023 за №246/02-31 нотаріусом відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємці не можуть досягти домовленості та вирішити питання поділу спадщини в натурі добровільно, а у нотаріуса відсутня можливість видати спадщину в натурі, а лише є можливість видати свідоцтво про право на спадщину в частках. Відповідно до частин першої-третьої статті 364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 367 ЦК України). У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (стаття 1278 ЦК України). Тлумачення статті 1278\~ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 вказано, що «при вирішенні справи слід було врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки». Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Позивач надав суду в якості доказів розрахунку часток площ по нерухомому майну, яка припадає на 2/5 частини, які він успадкував після смерті сина. Вказаний розрахунок часток площ виконаний інженером з технічної інвентаризації ФОП [PERSON] (а.с. 157-179). Проте, суд вважає безпідставним включення до спадкової маси в якості об`єктів незавершеного будівництва двох квартир по [ADDRESS] , адже спадкодавець не набув прав на них як на об`єкти нерухомості за життя. Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2019 між ТОВ «Топаз» та [PERSON] був укладений попередній договір № 90-Т, згідно п.1.1 якого сторони домовилися не пізніше 45 днів після здачі об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання продавцем правовстановлюючих документів укласти договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] (будівельний номер)). Попередній договір нотаріально не посвідчений. 02.02.2019 [PERSON] уклав з ФОП [PERSON] договір про надання інформаційних послуг, пов`язаних з укладенням цивільно - правового договору 90-Т від 19.09.2019, згідно якого спадкодавець сплатив 146404 грн. Також, 08.10.2021 між ТОВ «Топаз» та [PERSON] був укладений попередній договір №75-ТЗ, згідно п.1.1 якого сторони домовилися не пізніше 60 календарних днів після здачі об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання продавцем правовстановлюючих документів укласти договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] (будівельний номер)). Вказаний попередній договір також нотаріально не посвідчений. Попередньо, а саме 01.10.2021 [PERSON] уклав з ФОП [PERSON] договір про надання інформаційних послуг, пов`язаних з укладенням цивільно - правового договору 75-ТЗ від 08.10.2021, згідно якого спадкодавець сплатив за вказаним договором 345940 грн. З інформації ТОВ «Топаз» від 23.04.2024, наданої приватному нотаріусу, вбачається, що за попереднім договором № 90-Т від 19.09.2019 спадкодавець сплатив 279890 грн., а за попереднім договором № 75-ТЗ від 08.10.2021 [PERSON] сплачено 706000 грн. Своїм листом ТОВ «Топаз» повідомило приватного нотаріуса, що саме ці кошти можуть бути успадковані спадкоємцями. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Стаття 15\~Цивільного кодексу\~України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач у цій справі заявив вимоги про виділення йому із спадкового майна трикімнатної квартири, зазначаючи що це відповідає розміру його частки у спадщині, проте, належних доказів на підтвердження цих обставин не надав. При цьому, позивач вважає, що до складу спадщини входять дві квартири як об`єкти незавершеного будівництва, але матеріали справи не містять доказів належності спадкодавцю прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості. Таким чином, з врахуванням того, що суд не вбачає підстав для врахування у спадковій масі двох незакінчених будівництвом квартир по [ADDRESS] і що виділення трикімнатної квартири відповідає частці позивача у спадковій масі, адже суду не надано доказів щодо реальної вартості всієї маси спадкового майна, а також враховуючи заперечення відповідачів проти вимог позивача, які вважають що таким виділом будуть порушені права інших спадкоємців, підстав для задоволення позову у спосіб, заявлений позивачем, суд не знаходить. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed