Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем являються батьками - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року шлюб між ними було розірвано та відновлено позивачці її дошлюбне прізвище [PERSON] . Після розірвання шлюбу син проживає із нею. Окрім того, 12.04.2018 року Каховським міськрайонним судом Херсонської обл. у справі № 658/1019/18 було видано судовий, відповідно до якого суд вирішив стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.03.2018 року і до досягнення сином повноліття. Однак відповідач аліменти не сплачує, що підтверджується розрахунком, де відповідач має заборгованість по сплаті аліментів починаючи з квітня 2018 року по лютий 2022 року - у сумі 60 693 грн.. При цьому відповідач не цікавиться долею, ухиляється від своїх батьківських обов`язків, уникає спілкування з сином. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду. 01 серпня 2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 33-34) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с. 87) Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду міста Одеси. Відзив у визначений судом строк відповідач не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи за її відсутності та надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється сином сторін у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 7) Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та відновлено позивачці її дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідне рішення суду набрало законної сили 14.11.2016р. (а.с. 14) 12 квітня 2018 року суддею Каховського міськрайонного суду Херсонської обл. Подіновською Г.В. у справі № 658/1019/18 було видано судовий наказ, відповідно до якого суд вирішив стягувати з [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 15) 03 травня 2018 року позивач звернулася до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з заявою про примусове виконання наказу. (а.с.16-17) 29 березня 2023 року представником позивача адвокатом Дудоровою О.О. до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) було подано адвокатський запит, згідно якого вона просила надати їй розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , на підставі вищевказаного судового наказу. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідача по виконавчому провадженню № 56387805, який було надано на запит представника позивача Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), відповідач має заборгованість по сплаті аліментів починаючи з квітня 2018 року по лютий 2022 року - у сумі 60 693 грн. 00 коп., тобто злісно не сплачує аліменти на утримання свого сина. (а.с. 21-24) 20.08.2022р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та змінено прізвище позивача на [PERSON] . (а.с. 18) Окрім того у [PERSON] [INFO] народилася сестра - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 19) Також матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] , вітчимом [PERSON] та молодшою сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки № 2615-7500619077 від 26.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач має фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідно і син має теж саме місце проживання, що підтверджується довідкою № 2615-5001500478 від 03.05.2022 року. (а.с. 12,13) Згідно акту про участь одного з батьків у вихованні дитини наданого в.о. директора Ліцею № 8 Новокаховської міської ради: комісія у складі соціального педагога Сидорчук Т.О., класного керівника 2-А класу [PERSON] склали акт про те, що у 2-А класі Ліцею № 8 Новокаховської міської ради з 01.09.2021 року навчається неповнолітній [PERSON] , [INFO] , вихованням якого займається мати [PERSON] , яка підтримує постійний контакт з класним керівником та адміністрацією навчального закладу, відвідує батьківські збори он-лайн, забезпечує всім необхідним для життя та розвитку дитини. Батько перестав приділяти увагу синові майже від народження (зі слів мами), в школі жодного разу не з?являвся, не цікавиться шкільним життям дитини, не відвідує батьківські збори.(а.с. 20) Окрім того в матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява трьох свідків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якій вони стверджують той факт, що [PERSON] , з моменту розірвання шлюбу з колишньою дружиною [PERSON] не робив жодних спроб для підтримання відносин з сином [PERSON] , [INFO] , не сплачував аліменти та має велику заборгованість по сплаті аліментів, жодної участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться його життям, розвитком, школою та станом здоров?я, а також те, що він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків та не виконує їх. (а.с.46) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 02.02.2024р. № 150 щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. (а.с. 83-84) Окрім того в тексті вищезазначеного висновку зазначено наступне: «В телефонному режимі з відповідачем 11.10.2023 року працівниками Служби у справах дітей [PERSON] було проінформовано про розгляд питання на надання відповідного висновку у справі. Він зазначив, що поспілкується із своїм представником та надасть свою позицію у справі. 04.12.2023 року, не отримавши пояснень від відповідача, працівниками Служби у справах дітей повторно було здійснено телефонний дзвінок до [PERSON] . Він повідомив, що не спілкується, не бачиться та не бере участі у вихованні і утриманні дитини з півторарічного віку. [PERSON] повідомив, що йому відомо, що його сина виховує інший чоловік та пояснив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Свої слова підтвердив надіславши письмові пояснення до Служби у справах дітей за допомогою системи обміну повідомленнями «Вайбер» та зазначив, що не заперечує щодо розгляду питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за його відсутності.» За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над ним, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його сина. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved