Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 01 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 16 жовтня 1999 року між сторонами укладено шлюб, від шлюбу мають двох дітей. Одруження виявилось невдалим, у сторін зникли спільні інтереси та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, хоча проживають в одному будинку, однак не підтримують шлюбних стосунків і не ведуть спільного господарства, відповідач протягом 8 років їздить на роботу у м. Київ і має стосунки з іншою жінкою та бажає з нею створити сім`ю, тривалий час не проживає вдома, не підтримує матеріально їх неповнолітнього сина, нехтує сімейними цінностями, це призводить до постійних сварок і скандалів, що негативно впливає на здоров`я позивача. Неодноразові прохання позивача до відповідача змінити своє ставлення до їх сім`ї не принесли результату, такі обставини мають місце тривалий час, їх сімейні відносини припинені, тому позивач просить суд не надавати строк на примирення і розірвати шлюб, залишити набуте в шлюбі прізвище, судові витрати з відповідача не стягувати. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 01 березня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 11 березня 2024 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 12 березня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судове засідання призначалось на 23 квітня 2024 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 23 квітня 2024 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 7. 23 квітня 2024 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 9. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 10. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. 16 жовтня 1999 року [PERSON] та [PERSON] одружились, після одруження прізвище: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 12. [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] . У позовній заяві зазначено, це не заперечується сторонами у їх заявах до суду, що у шлюбі у них народилося двоє дітей, одна дитина вже є повнолітньою. VI. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 13. Із позовної заяви, заяв позивача і відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, хоча проживають в одному будинку, проте тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, примирення між ними неможливе. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 14. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 15. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зі змісту позовної заяви і поданої позивачем до суду заяви випливає, що позивач судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved