Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 31.07.2023, до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла позовна заява Товариства з обмеженої відповідальності «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0869-7433 від 10.12.2021 в розмірі 106050,0 грн., з яких 15000,0 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 91050,0грн. - прострочена заборгованість за відсотками, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.12.2021 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0869-7433. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 15000,0 грн.; строк кредитування - 21 днів. Зауважив, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з цим станом на 02.07.2023 виникла вказана заборгованість. \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 9). Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 05.09.2023 позовна заява залишена без руху (а.с.62). 28.09.2023р. постановлена ухвала про відкриття провадження у справі (а.с.68). 30.10.2023р. від адвоката Тібеж К.І. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 30.10.2023р. з наданням можливості ознайомитися з матеріалами справи (а.с.78). 16.11.2023р. представник відповідача адвокат Тібеж К.І. , через підсистему «Електронний суд» надала до суду клопотання про доступ до справи в електронному суді (а.с.91). 24.04.2024о. , представник відповідача адвокат Тібеж К.І. , через підсистему «Електронний суд» надала до суду клопотання, в якому мотивуючи тим, що стороною відповідача не наданий до суду відзив на позовну заяву , просила судове засідання яке призначене на 24.04.2024р. відкласти. Згідно ч.1 ст.275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч.1\~ст.278\~ЦПК України,\~ відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно матеріалів цивільної справи, вперше представник відповідач звернувся до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи 30.10.2023р. (а.с.77). Враховуючи приписи ст.. 278 ЦПК України, відповідачка повинна була надати відзив на позовну заяву 15.11.2023р., однак таким правом не скористалась. Відповідач та її представник не надали до суду заяви по суті, направляли клопотання про перенесення судових засідань. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Така позиція була викладена у Постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17. Крім цього, у Постанові від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21) Верховний Суд наголосив, що «на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами». Суд не залишає поза увагою ту обставину, що відповідач та його представник були обізнані про наявність даного провадження, оскільки направляли до суду процесуальні клопотання. Поруч із цим, відповідачем не реалізовано свого права на надання відзиву на позовну заяву чи ознайомлення із матеріалами справи, хоча всі умови для здійснення цього були наявні, а судове засідання судом неодноразово відкладалось. Зловживання процесуальними правами це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах. Верховним Судом було сформовано висновок стосовно засобів зловживання правами, які прямо не передбачені процесуальним законодавством. Умисне неотримання поштових відправлень із суду за умови, що отримувач достовірно знає, що ним подана скарга до суду (Постанова ВС від 06 квітня 2020 року у справі № 732/1737/18 (провадження № 61- 16176св19), відсутність інтересу до справи тривалий час, відсутність реакції на повідомлення суду на електрону адресу та за номером його мобільного телефону (Постанова ВС від 13 січня 2021 року у справі № 199/7620/19 (провадження № 61-12590св20) можуть вважатись такими зловживаннями. З огляду на описану поведінку відповідача та значний обсяг часу, наданий судом відповідачу для реалізації своїх прав, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням (а.с.79). 10.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», був укладений кредитний договір № 0869-7433, який разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.13-20). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 15000,0 грн. на особисті потреби, строк кредитування - 21 календарних днів з дня надання кредиту, нараховані проценти за користування кредитом у заявлений період 6300, грн.. (а.с.13). Видача кредитних коштів в сумі 15\~000,0 грн. [PERSON] згідно з кредитним договором № 0869-7433 від 10.12.2021 р. підтверджена довідкою про перерахування суми кредиту (а.с.21). \~ \~ \~ \~Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг в повному обсязі. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС України від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем кредитного договору № 0869-7433 від 10.12.2021 р. та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 15000,0 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 0869-7433 від 10.12.2021 р. становить 106050,0,0 грн. Дана сума складається з простроченої заборгованості за кредитом 15000,0 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 91050.0 грн. Водночас, суд також погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за тілом кредиту. Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена в повному обсязі, тому сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15000,0 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 91050,0 грн. суд дійшов до наступного висновку. Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. За правилами ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно п.2.1-2.4.1 договору про відкриття кредитної лінії №0869-7433 від 10.12.2021.- сума кредиту 15000,0 грн. на особисті потреби, строк кредитування - 21 календарних днів з дня надання кредиту, нараховані проценти за користування кредитом у заявлений період 6300, грн.. Кредит виданий 10.12.2021р. (а.с.21). Як вбачається з п.37 Постанови Великої Палати Верховного суду від 25.05.2021 у справі 149/1499/18, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91)). Підстав для відступу від цих висновків щодо застосування приписів ЦК України про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами немає. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за договором обмежене 21 днями і становить 6300,0 грн., про що зазначено в самому договорі та які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №10047 від 12.07.2023 р. (а.с.12) позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2\~147,20 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 30358 грн.

Outcome: partial