Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] , в якому просить стягнути із\~\~відповідача\~\~на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що з\~13.07.2018\~перебувала з\~відповідачем \~в \~шлюбі,\~у якому\~в них\~народився \~син \~ [PERSON] ,\~ [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та періодично займається будівельними та ремонтними роботами у приватних осіб. Вказує, що не має можливості самостійно надати дитині належне утримання, достатнє для її віку, оскільки вона не працює та її доходу недостатньо для забезпечення дитини. Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Ухвалою суду від 29.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~був повідомлений\~у встановленому\~законом порядку, відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~131\~ЦПК України,\~згідно якої у разі відсутності заяви про зміну місця про\-живання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію пові\-домлення або виклику, на останню відому судо\-ві адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою біль\-ше не проживає або не знаходиться,\~а також\~шляхом подачі\~оголошення на\~сайті судової\~влади. Заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Визначений судом строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ Відповідач своїм правом на подання відзиву та доказів по справі не скористався. Згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13.07.2028 встановлено, що 13.07.2018 був зареєстрований шлюб між [PERSON] , якому після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON] , та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.07.2019, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Позивач зареєстрована в [ADDRESS] , а малолітній син зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] разом із матір`ю. Дані обставини підтверджуються - відповідною відміткою у паспорті [PERSON] [NUMBER] виданому 11.03.2016 Острозьким PC УДМС України в Рівненській області, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 23 від 04.07.2019, витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 45 від 08.01.2024 та актом перевірки житлових умов заявника від 20.02.2024. (а.с.10,11,12) Позивач тимчасово не працює, на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області не перебуває та не одержує ніяких видів державних соціальних допомог, що підтверджується довідкою про неотримання допомоги управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 30 від 08.01.2024, на обліку в Острозькому управлінні Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості не перебуває, і не отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою Острозького управління Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості № 32 від 08.01.2024. (а.с.13,14) Отже, в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх дитина проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.\~141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 \~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В \~судовому засіданні\~встановлено,\~що будучи\~батьком дитини,\~ [PERSON] \~на даний\~час свою\~дитину належним\~чином не\~утримує,\~хоча зобов`язаний\~це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дитини на даний час не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в її утриманні. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свою дитину належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на дитину до 6 років становить 2563 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину. Водночас позивачем не доведено наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Окрім того,\~судом береться\~до уваги\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини\~та сторін. Судом встановлено, що на даний час відповідач не працевлаштований. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні позивача та відповідача перебувають інші особи. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Разом з тим, відповідачем не доведено обставин, що на його утриманні перебувають інші особи. Також суд зауважує, що утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати, що не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання його дитини. Суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має задовільний стан здоров`я, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір,\~судом також\~взято до\~уваги принцип\~рівності обов`язку\~батьків в\~утриманні дитини. Запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дитину є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 3000 грн. буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час не має постійного місця роботи. При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача заробітку та можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 23.02.2024, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~та ч. 6\~ст. 141 ЦПК України.\~\~ На підставі\~ст.ст.\~180-184,\~191\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: partial