Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Адвокат Кокойко М.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Друга київська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який був власником квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким заповів належну йому квартиру, позивачу. Після смерті заповідача із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач. Про існування заповіту позивач довідався випадково лише 10.08.2023, коли змінив місце проживання і під час прибирання знайшов заповіт, про який йому не було нічого відомо. Заповіт був складений у 2009 році, позивач на той час був неповнолітнім, відомості про складання заповіту померлий тримав у таємниці. Просив визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] . 22.09.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 05.12.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 06.03.2024 витребувано докази по справі. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Представник позивача підтримав заявлений позов. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] . Померлому [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . 27.01.2009 [PERSON] склав заповіт, згідно з яким належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . 29.03.2023 [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] , а Другою київською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа №70455960 (у спадковому реєстрі) та №160/2023 (у нотаріуса). 17.08.2023 [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його діда [PERSON] , померлого [INFO] . 17.08.2023 Другою київською державною нотаріальною конторою винесено постанову №2948/02-31, згідно з якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини, та відсутністю документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи наведене. суд вважає, що [PERSON] є належним відповідачем у цій справі, зважаючи на те, що вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Судом встановлено, що позивач отримав право на спадкування після смерті свого діда [PERSON] , померлого [INFO] , як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, суд відзначає, що необізнаність спадкоємця за заповітом про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Необізнаність позивача про наявність заповіту, складеного померлим дідом на його користь, на думку суду, об`єктивно робила неможливою реалізацію позивачем права звернутися в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого. Суд вважає, що зазначені обставини є об`єктивними, не залежать від волі позивача та є поважними причинами пропуску строку для подання нею заяви для прийняття спадщини. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда та задовольняє позовні вимоги в частині про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю три місяці. Щодо позовних вимог визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд відзначає, що ця вимога не є тим способом захисту, який передбачений 3 ст. 1272 ЦК України, та не відповідає вимогам ефективності захисту прав та інтересів позивача. Суд вважає, що визнання поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, не надає можливості позивачу, як спадкоємцю, звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, чого прагне позивач. Суд зауважує, що поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини оцінюється судом під час розгляду справи у сукупності з наданими доказами та встановленими обставинами, а встановлення поважності пропуску цього строку є підставою для його поновлення. При цьому суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18). Відтак, суд вважає, що позовна вимога визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що відповідач жодним чином не порушувала прав позивача, який суд вважає справедливим судові витрати з неї на користь позивача не стягувати та залишити їх за позивачем.

Outcome: partial