Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №442848-КС-001 про надання кредиту від 07.01.2022, що становить 51 007,25 грн та судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.01.2022 між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №442848-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТзОВ «Бізнес позика» 07.01.2022 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 442848-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 07.01.2022 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту). ТзОВ «Бізнес позика» направило відповідача через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7039, на номер телефону [NUMBER], котрий боржником було введено/відправлено. ТзОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника № [NUMBER] . До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 442848-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 11.03.2024 утворилась заборгованість за Договором № 442848-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 51 007,25 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20419,12 грн; суми прострочених платежів по процентах - 30588,13 грн. З врахуванням вищенаведеного просить позов задоволити. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом встановлено, що 07.01.2022 між ТзОВ «Бізнес позика» та Стафійчуком В.М. було укладено договір №442848-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 20-21). Як вбачається з договору №442848-КС-001 про надання кредиту від 07.01.2022 такий підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-7039. Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТзОВ «Бізнес позика» надає [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес позика» та договором про надання кредиту. Строк кредиту 24 тижні. Процентна ставка: в день 0,86588096, фіксована. Комісія за надання кредиту: 3150 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 21 000 грн. Термін дії договору: до 24.06.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 46200 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3599,19 процентів. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТзОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] вказаних коштів (а.с. 13). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, з боку відповідача має місце порушення укладеного кредитного договору №442848-КС-001 від 07.01.2022 про надання кредиту, у зв`язку з чим станом на 12.03.2024 у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором, яка становить 51 007,25 грн, в тому числі: кредит - 20419,12 грн, відсотки - 30588,13 грн. Також з надано розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено 11550 грн, в тому числі: кредит - 580,88 грн, відсотки - 7819,12 грн, комісія - 3150 грн (а.с. 54-62). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником Стафійчуком В.М. кошти в добровільному порядку ТзОВ «Бізнес позика», не повернуті, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved