Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

В грудні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Подільського ВДВС у м.Києва, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АК №251666, виданий 21.07.2004 року, реєстраційний номер обтяження: 1227953 від 09.08.2004 року. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Шевченківською районною адміністрацією м.Києва згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням від 01.09.2000 № 28173. Маючи намір продавати квартиру, згідно з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна стало відомо, що за реєстраційним номером 122793 від 09.08.2004 року, на квартиру [ADDRESS] відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції (код ЄДРПОУ 37782497) накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АК № 251666, виданий 21.07.2004 року, майно якого обтяжується - [PERSON] . Позивач звертався до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з питань зняття арешту з квартири, але отримав відмові у зв`язку з закінченням терміну зберігання. У відповідності з п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що заходи досудового врегулювання спору здійснювалися. 11.10.2023 року позивач звернувся до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 122793 від 09.08.2004 року, але отримав відмову, оскільки реєстр ЄДР «ВП Виконавець» почав діяти з 2006 року. Відповідно до номенклатури справ Відділу, п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (втрата чинності від 19.07.2017 р.), розділу XI п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 р. № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву Відділу, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких станови 1 (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Тому підстава накладання арешту у вказаній постанові не зазначена. Виконавче провадження, де позивач є боржником відсутнє. Також, 17.11.2023 року звертався із заявою до Першої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження АК №251666, виданий 21.07.2004 року. Відповідь отримав 23.11.2023 року №7416/01-16.Позивачзвернувсядо суду з позовноюзаявою. Ухвалою від 18.12.2023 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків (сплатити судовий збір), які були усунуті позивачем у встановлений законом строк. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2024 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У квітні 2024 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому Подільський ВДВС м.Києва просив відмовити в повному обсязі у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 31 жовтня 2023 року виконавчі документи про стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) на виконанні у Відділі не перебувають.Надати інформацію на підставі якого виконавчого документу було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (підстава обтяження: постанова АК №25166, 21.07.2004, Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 1227953, дата реєстрації 09.08.2004), яка належить [PERSON] на праві власності, не виявляється можливим, оскільки реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року.Відповідно до номенклатури справ Відділу, п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (втрата чинності від 19.07.2017), розділу XI п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву Відділу, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Враховуючи, що у відділі відсутні інформація щодо зазначеного обтяження, боржником за якими є [PERSON] , вилучення даного обтяження не належить до компетенції Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. У судове засідання представник відповідача не з`явився, в своєму відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволені позовних вимог з наведених у відзиві підстав. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2023 р. № 354457305. Як встановлено в судовому засіданні, постановою державного виконавця відділу ДВС Подільського районного управління юстиції м. Києва серії АК № 251666 від 21.07.2004 р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (в/л 2-3064). Згідно з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна, за реєстраційним номером 122793 від 09.08.2004 року, на квартиру [ADDRESS] відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції (код ЄДРПОУ 37782497) накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АК № 251666, виданий 21.07.2004 року, майно якого обтяжується - [PERSON] . Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; Згідно частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, крім частини 4 статті 59 Закону, може бути знятий за рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2023 року позивач звернувся до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 122793 від 09.08.2004 року, але отримав відмову, оскільки реєстр ЄДР «ВП Виконавець» почав діяти з 2006 року. Відповідно до номенклатури справ Відділу, п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (втрата чинності від 19.07.2017 р.), розділу XI п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 р. № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву Відділу, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких станови 1 (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Тому підстава накладання арешту у вказаній постанові не зазначена. Виконавче провадження, де позивач є боржником відсутнє. Відповідно до перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 31 жовтня 2023 року виконавчі документи про стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) на виконанні у Відділі не перебувають. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, крім того відсутня і сама постанова про відкриття виконавчого провадження. Виходячи з викладеного вище, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved