Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

10 грудня 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що позивач перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від від 26.11.2019 року шлюб було розірвано. Від шлюбу вона з [PERSON] має двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, про що 24.05.2021 року складено відповідний актовий запис № 1195. 22.02.2020 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., яким все своє майно, майнові права та обов`язки, які будуть належати йому на день смерті, у повному обсязі та без будь-яких винятків, заповів в рівних частинах [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В установлений законодавством строк, [PERSON] , як законний представник малолітньої доньки та неповнолітнього сина, звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом на все майно померлого [PERSON] 25.11.2021 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене вище спадкове майно та оригіналу заповіту, які перебували у відповідачів. З огляду на наведене позивачка змушена звернутися до суду для захисту прав. Ухвалою суду від 04 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. належним чином посвідчену копію спадкової справи №11/2021 заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року витребувано у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про залишок грошових коштів на рахунках, відкритих на ім`я померлого [INFO] [PERSON] та інформацію про рух коштів по рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] . Відзив на позовну заяву відповідачі до суду не подавали, натомість 05 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій В`ячеславович про визнання права власності на обов`язкову частку у спадковому майні. В обгрунтування зустрічного позову позивачі зазначають, що [INFO] помер син позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2021 року. За життя останній склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., в якому все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на день смерті, у повному обсязі та без будь-яких винятків заповів в рівних частинах своєму сину [PERSON] та доньці [PERSON] . [PERSON] перебував за життя у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 16 жовтня 2019 року, шлюб яких було розірвано, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з приватної власності спадкодавця та спільної сумісної власності подружжя, майна яке було придбане під час шлюбу. Позивачі за зустрічним позовом, як спадкоємці за законом, мають право на обов`язкову частку у спадщині. Спадщину після смерті сина позивачі за зустрічною позовною заявою прийняли своєчасно, звернувшись в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із виниклою суперечкою між спадкоємцями та неможливістю визначити частку кожного зі спадкоємців, а також відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду. 17 квітня 2023 року позивачем за первісним позовом було подано заяву про зміну предмету позову та відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позивач заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Зазначила, що її діти не претендують на обов`язку частку у спадщині позивачів за зустрічним позовом. Не погодилась з твердженням позивачів за зустрічною позовною заявою про те, шо спадкова маса включає крім майна, яке належало померлому на праві приватної власності також і частину майна, набутого померлим [PERSON] та його колишньою дружиною [PERSON] під час шлюбу, оскільки після розірвання шлюбу такий поділ майна у судовому порядку не здійснювався, з огляду на мирне врегулювання даного спору. Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року було прийнято заяву позивачки за первісним позовом про зміну предмету позову. 07 червня 2023 року позивачами за зустрічним позовом було подано заяву про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року заяву було прийнято до розгляду з урахуванням цієї заяви. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] заявлені в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , підтрималв у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві і відзиві на зустрічний позов відповідачів. Представник відповідачів [PERSON] проти задоволення первісного позову [PERSON] заявленого в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , заперечує з підстав, викладених у зустрічному позові. Зустрічний позов відповідачів [PERSON] та [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович в судове засідання не з`явилися, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне. [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] відповідно.. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від від 26.11.2019 року шлюб було розірвано. Поділ майна подружжя після розірвання шлюбу не здійснювали. 22.02.2020 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., яким все своє майно, майнові права та обов`язки, які будуть належати йому на день смерті, у повному обсязі та без будь-яких обмежень, заповів в рівних частках [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, про що 24.05.2021 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 31 травня 2021 року [PERSON] , як законний представник малолітньої доньки, звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом на все майно померлого [PERSON] 01 червня 2021 року неповнолітній син [PERSON] також звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 17 червня 2021 року із заявою про прийняття спадщини звернулися батьки померлого [PERSON] та [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.11.2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та оригіналу заповіту. Постановою від 18 листопада 2022 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із виниклою суперечкою між спадкоємцями та неможливістю визначити частку кожного зі спадкоємців, а також відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що складається з приватної власності спадкодавця та спільної сумісної власності подружжя, а саме: -земельна ділянка, площею 0,15 га (розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1222055300:02:002:0001), яка відповідно до свідоцтва про право власності 14.08.2015 року належить на праві приватної власності [PERSON] -земельна ділянка, площею 0,1424 га (розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1221455400:02:005:0192), яка згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 лютого 2020 року належить на праві приватної власності [PERSON] -грошові кошти, що знаходилися на розрахункових рахунках [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» на момент смерті у сумі 380109,84 грн. -транспортний засіб TOYOTA COROLLA 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05 червня 2012 року був зареєстрований на [PERSON] -транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 05 червня 2012 був зареєстрований на [PERSON] -земельна ділянка (розташованої за адресою: Дніпропетровська обл. смт. Кіровське с/т Енергетик-1, кадастровий номер 1221455400:01:017:0072), яка згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2015 року придбана на ім`я [PERSON] -земельна ділянка (розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:017:0715), яка згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 червня 2012 року придбана на ім`я [PERSON] -квартира, площею 49,1 м.2 (розташованої за адресою: [ADDRESS] ), яка згідно договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2014 року придбана на ім`я [PERSON] . Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування - здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами частини 1 статті 1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі з зазначенням місця та часу складання заповіту. Заповіт має бути підписаний заповідачем. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з\~ст.\~1268\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., яким все своє майно, майнові права та обов`язки, які будуть належати йому на день смерті, у повному обсязі та без будь-яких обмежень, заповів в рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом строк звернулися із заявою про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у позові просила визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/8 земельної ділянки, площею 0,15 га (розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1222055300:02:002:0001), на 3/8 земельної ділянки, площею 0,1424 га (розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 1221455400:02:005:0192), на 3/8 грошових коштів, що знаходилися на розрахункових рахунках [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» на момент смерті за [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, надаючи оцінку вимогам позову, щодо визнання спадковим майном коштів, які на день відкриття спадщини знаходилися на рахунках , суд виходить з наступного. Як встановлено судом, відповідно до виписки по рахункам покійного [PERSON] , виданою АТ КБ «Приватбанк», в день смерті [INFO] на рахунках померлого були грошові кошти у сумі 126\~457,00 грн. на рахунку 4149499128277082, 84\~152,64 грн. на рахунку [NUMBER] , 169\~500,00 грн. на рахунку [NUMBER] , однак станом на 10.11.2021 року, 27.05.2021 року та 27.05.2021 року відповідно, з усіх рахунків були зняті грошові кошти. Відповідачем за первісним позовом не спростовано, що після смерті спадкодавця всі документи, включаючи банківські та платіжні картки, знаходилися у розпорядженні [PERSON] . Таким чином, знявши та розпорядившись грошовими коштами, які входили до спадкової маси на власний розсуд, раніше звернення до нотаріальної контори, [PERSON] фактично позбавила позивача належної частини спадкового майна, оскільки спадщина, відповідно до ст. 1268 ЦК України, належить спадкоємцям саме з часу її відкриття - з 23.05.2021 року, отже в обсязі, що існував саме станом на вказану дату. Частинами 1 та 2 ст. 1228 ЦК України передбачено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. На день смерті, покійний [PERSON] залишив заповіт в якому все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали йому на день смерті, у повному обсязі та без будь-яких винятків заповів в рівних частинах своєму сину [PERSON] та доньці [PERSON] , а отже всі грошові кошти, що знаходились на рахунках [PERSON] станом на 23.05.2021 року увійшли до складу спадкової маси. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] за первісним позовом підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.\~1241\~ЦК України\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов`язкова\~частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1\~статті 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою зокрема уклавши договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. Якщо об`єктом поділу є нерухоме майно, тоді такий договір укладається у письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 69 СК України). У постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2020 року у справі № 130/2319/17-ц зазначається, що:«потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя. Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об єкті, який є спільним сумісним майном, не входить до складу спадщини.» Встановлено, що під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули наступне майно: -транспортний засіб TOYOTA COROLLA 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05 червня 2012 року був зареєстрований на [PERSON] -транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 05 червня 2012 був зареєстрований на [PERSON] -земельна ділянка (розташованої за адресою: Дніпропетровська обл. смт. Кіровське с/т Енергетик-1, кадастровий номер 1221455400:01:017:0072), яка згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 серпня 2015 року придбана на ім`я [PERSON] -земельна ділянка (розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:017:0715), яка згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 червня 2012 року придбана на ім`я [PERSON] -квартира, площею 49,1 м.2 (розташованої за адресою: [ADDRESS] ), яка згідно договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2014 року придбана на ім`я [PERSON] . Таким чином вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожному належала право власності на 1/2 частку у спільному майні. 26.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] зазначила, що після розлучення поділ майна не здійснювався, оскільки подружжя мирно вирішили дане питання. Однак ані юридично, ані нотаріально вищезазначене майно поділено не було, а тому після розлучення [PERSON] до своєї смерті мав право на 1/2 частки у спільній сумісній власності подружжя. Оскільки згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, 1/2 частки у спільній сумісній власності подружжя увійшла до спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Позивачі за зустрічним позовом просили визнати право власності на обов`язкову частку за [PERSON] та [PERSON] , а саме на 1/8 частки земельної ділянки, площею 0,15 га (розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1222055300:02:002:0001) та земельної ділянки, площею 0,1424 га (розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:02:005:0192); а також право власності на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 1/16 частки на транспортний засіб TOYOTA COROLLA 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , земельну ділянку (розташованої за адресою: Дніпропетровська обл. смт. Кіровське с/т Енергетик-1, кадастровий номер 1221455400:01:017:0072), земельну ділянку (розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221455400:01:017:0715), квартиру, площею 49,1 м.2 (розташованої за адресою: [ADDRESS] ). З огляду на вищезазначене вказані позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, в іншій частині позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. В своїх позовних вимогах [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у розмірі 99\~676,07 грн. У рішенні від 13.06.2012 р. Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-1200св12 («Про відшкодування витрат на поховання») висловлено правову позицію, за якою суд вказав, що стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Відповідно до ч. 1 ст.\~1232\~ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. [PERSON] зазначила, що при житті [PERSON] просив матір зняти кошти з його рахунку та за них здійснити його поховання. Оскільки витрати були здійснені не за рахунок її особистих коштів, а тому стягненню не підлягають. Згідно зі\~статтею 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З урахування задоволення більшої частини позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом, суд вважає судові витрати по оплаті судового збору та витрат за експертну оцінку майна залишити за позивачами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial