Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів. За результатами її розгляду 07.12.2022 р. ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 403 грн. 30 коп., здійснено розподіл судових витрат. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, представником позивача було подано заяву про збільшення розмірі вимог. Так, представник [PERSON] просив стягнути з відповідачів на користь позивача суму завдатку за попереднім договором у подвійному розмірі в сумі 175 500,00 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 3 562,89 грн. та інфляційні збитки у сумі 28 991, 54 грн. з 14.10.2021 р. по 17.06.2022 р. (дати складання позовної заяви). Як свідчать матеріали справи, розглянувши спір по суті, судом вирішено питання щодо стягнення на користь позивача суми завдатку, проте не надано оцінку, а отже і не знайшли свого відображення в резолютивній частині рішення вимоги щодо стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних збитків у зв`язку із простроченням боржником грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Положеннями ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за власною ініціативою. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін. Так, розглянувши справу суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, тому передана [PERSON] грошова сума [PERSON] , [PERSON] , як гарантійний платіж в розмірі 80403 грн. 30 коп., що в грошовому еквіваленті на дату підписання попереднього договору становить 3 000,00 дол. США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник позивача просив суд стягнути з відповідачів за період прострочення з 14.10.2021 р. ( з дати, за умовами п. 5.4. і 6.1. попереднього договору купівлі - продажу квартири від 10.08.2021 р.) по 17.06.2022 р. (дати складання позовної заяви) 28 991,54 грн. інфляційні збитки та 3562,89 грн. 3% річних. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Так, сума, яка підлягає стягненню з відповідачів, отримана останніми у зв`язку із укладенням попереднього договору купівлі - продажу квартири від 10.08.2021 р. становить 80 403 грн. 30 коп. Інфляційні збитки за період з 14.10.2021 р. по 17.06.2022 р. складають 16 862,52 грн., 3% річних - 1 830,55 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial