Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила скасувати відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] ; судові витрати стягнути з відповідачів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з 04 грудня 2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . У шлюбі ними було придбано квартиру [ADDRESS] , в якій вона проживає та зареєстрована разом із сином [PERSON] , [INFO] та з відповідачем [PERSON] . 23.02.2023 рішенням суду шлюб між ними розірвано. 04.04.2023 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] . 28.08.2023 позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] 07.08.2023 здійснив реєстрацію відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] без її згоди як співвласника зазначеної квартири. Внаслідок незаконної реєстрації місця проживання відповідачки [PERSON] у зазначеній квартирі остання набула право на проживання в такій квартирі, що порушує права та охоронювані законодавством інтереси позивача та її малолітньої дитини, у зв`язку з чим, вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач, її представник, кожний окремо підтримали позовну заяву, просили задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , та його представник, кожний окремо, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а тому, як власник житла на законних підставах зареєстрував у спірному житлі його дружину [PERSON] . Відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзив; та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ,\~що підтверджено\~копією витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності (а.с.85). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2010 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.67). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.25-26). Згідно довідки №6881 від 20.10.2022 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (власник) (а.с.27). З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.04.2023 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.88). Відповідно до довідки №6324 від 28.08.2023, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (власник) (а.с.28). Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 р. №265. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Тому, суд вважає, що вимога про скасування відомостей\~про задеклароване/зареєстроване\~місце проживання/перебування відповідачки у квартирі не може бути задоволена у розумінні ст.16 ЦК України, оскільки поняття зняття з реєстрації нерозривно пов`язано з поняттям житлові права (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інші), вимог про які позивачкою не заявлено. Більш того, позивачка не є власником спірної квартири, а була зареєстрована в житловому приміщенні, як дружина власника житла. Указаний висновок, узгоджується із позицією, висвітленою у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 року, № справи 336/1773/17. Судом також перевірено посилання позивача про те, що реєстрація у вказаній квартирі відповідача [PERSON] зменшує обсяг прав позивача та її дитини щодо користування спірною квартирою. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) є спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері реєстрації місця проживання особи, відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Відповідно до абз. 11 ст. 3 Закону, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. На виконання\~вимог вказаного\~Закону Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~07.02.2022\~р.\~№265\~було затверджено\~Порядок декларування\~та реєстрації\~місця проживання\~(перебування),\~яким передбачено механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Відповідно до пунктів 9,10,11 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) були подані необхідні документи для декларування місця проживання. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, посилання позивача про те, що реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі зменшує обсяг прав позивача щодо користування спірною квартирою є безпідставними, оскільки позивачка не підтвердила порушення своїх прав та прав малолітньої дитини, самим по собі фактом реєстрації відповідача [PERSON] у спірному житлі. Крім того, як установлено судом реєстрація відповідачки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] здійснена 07.08.2023 за згоди власника майна її чоловіка відповідача [PERSON] , що відповідає пунктам 9,10,11 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджених постановою КМУ від 07.02.2022 р. №265. А тому, посилання позивача про те, що реєстрація відповідачки [PERSON] у спірній квартирі могла відбутись за згоди позивачки, суд не приймає до уваги, оскільки позивач звернулась до суду з вимогою про скасування відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування, однак не оскаржувала правильність проведення реєстраційних дій відповідним органом реєстрації. Також, судом враховано, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Суд виходить з того, що відсутні порушення прав позивача, оскільки [PERSON] станом на день реєстрації відповідача [PERSON] у спірній квартирі не була власником спірної квартири, її право користування та право користування її дитини житлом не порушується реєстрацією [PERSON] у квартирі. Тому, суд вважає, що позивачка не довела порушення її права чи безпосереднього інтересу, а тому вона є неналежним позивачем у цій справі. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження №12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі №916/2084/17 (провадження №12-77гс19, пункт 8.9). У пункті 114 постанови Великої Палати верховного суду від 28 вересня 2021 року у справі №761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити». Водночас не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Отже, позивач не довела порушення її права чи безпосереднього інтересу. Посилання позивача про порушення прав малолітньої дитини у зв`язку з реєстрацією відповідача [PERSON] у спірній квартирі, суд відхиляє, оскільки вони\~є необґрунтованими і не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог осіб, права чи законні інтереси яких не були порушені відповідачем. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У пункті 2 частини 2 статті 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~у разі відмови в позові на позивача. Оскільки у задоволенні позовних вимог\~відмовлено, то на підставі пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Проте, враховуючи відсутність відповідних заяв від відповідача [PERSON] згідно вимог ст.141 ЦПК України, сума витрат на правничу допомогу з позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed