Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є власницею 19/100 часток в праві спільної часткової власності домоволодіння [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 07.03.2024 за реєстрованого за р.№198. Договір дарування частки домоволодіння укладався від імені відповідача представником [PERSON] , що діяла на підставі довіреності, посвідченої [PERSON] , постійною заступницею Сильви Котробової, нотаріуса м. Праги, Чехія 12.02.2024 зареєстровано в реєстрі №116ХМZDJ. Місце проживання [PERSON] в договорі дарування визначено за адресою домоволодіння. На момент укладення договору дарування відповідач перебував за кордоном, де перебуває по сьогоднішній день, самостійно в добровільному порядку себе з реєстраційного обліку не знімає. Інші співвласники не проживають за вказаною адресою, місце їх проживання не відоме. З огляду на фінансове навантаження на позивача щодо сплати комірного та неможливістю в повній мірі здійснювати права власника житла позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18.03.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.04.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Сторона позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в чергове судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надано. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.03.2024 між [PERSON] (дарувальник), в особі представника [PERSON] , що діяла на підставі довіреності, посвідченої [PERSON] , постійною заступницею Сильви Котробової, нотаріуса м. Праги, Чехія 12.02.2024 зареєстровано в реєстрі №116ХМZDJ, та [PERSON] (обдаровувана) укладено договір дарування 19/100 часток в праві спільної часткової власності домоволодіння [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Моцар Ю.С. та зареєстровано за р.№198. Із заяви №2251/ЗМП від 07.03.2024 вбачається, що у знятті із зареєстрованого місця проживання відмовлено з огляду на ч.3 п.87 постанови КМУ №265 від 07.02.2022, а саме відсутня згода інших співвласників житла на зняття особи. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.03.2024 право власності на [PERSON] не зареєстровано. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.03.2024 №369325609 внесені відомості\~про об`єкт\~речових прав\~на будинок [ADDRESS] за [PERSON] , 11/50 за [PERSON] , 3/100 за [PERSON] , 3/20 за [PERSON] , 9/200 за [PERSON] , 9/200 за [PERSON] , 9/100 за [PERSON] , 3/100 за [PERSON] , 3/100 за [PERSON] . Позивач за відсутності в нього інформації про місце проживання інших співвласників і не проживання їх за адресою домоволодіння позбавлений можливості звернутися разом до ДНАП ММР із заявою про зняття особи із задекларованого місця проживання. Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~ст.47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому домоволодінні (приміщенні) не укладались після дарування то [PERSON] , залишаючись зареєстрованим у будинку [ADDRESS] , співвласником якого є позивач [PERSON] , є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням (домоволодінням), чим порушує його права, як власника. Матеріали справи не містять доказів належності відповідачу права власності на частину спірного житлового будинку (домоволодіння). Право користуватися чужим майном на підставі сервітуту відповідачем у справі к члена сім`ї не знаходить свого підтвердження з огляду на те, що відповідач не є членом сім`ї позивача. Отже, [PERSON] є для [PERSON] , сторонньою особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням (домоволодінням), чим порушує його права, як власника. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ст. 391 ЦК України у зв`язку з доведеністю позивачем факту порушення/обмеження його прав власності з боку відповідача у справі, адже право членів сім`ї власника жилого будинку, у тому числі й колишнього, на користування цим жилим приміщенням може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, однак відповідач не був та не є членом сім`ї позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved