Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Грибанов Д.В. звернувся до суду засобами поштового зв`язку з указаним позовом, отриманим судом 19.12.2023, та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість: за кредитним договором № 621807439 у загальному розмірі 37215,00 грн, з яких 11000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 26215,00 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 2278009829/452821 у загальному розмірі 16312,50 грн, з яких 4500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 11812,50 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 12655-07/2021 у загальному розмірі 14500,00 грн, з яких 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10500,00 грн заборгованість за відсотками, а також витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 19.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 621807439, за умовами якого позичальник отримала фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки, у порядку та на умовах, визначених договором. Між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 20.10.2022 укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги від 21.10.2023 № 1 до договору факторингу від 20.10.2022 № 20102022, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37215,00 грн, з яких: 11000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 26215,00 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за кредитним договором №621807439 у розмірі 37215,00 грн. Також, 30.07.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем укладено кредитний договір № 2278009829/452821, шляхом підписання електронним цифровим підписом позичальника, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. Між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 19.04.2022 укладено договір факторингу № 19042022-Г, згідно з яким, до позивача перейшли права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і відповідача [PERSON] , на суму 16312,50 грн, з яких: 4500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 11812,50 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за кредитним договором № 2278009829/452821 у розмірі 16312,50 грн. Окрім того, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] 20.07.2021 укладено кредитний договір № 12655-07/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який надіслано на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених у договорі. Між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 18.01.2022 укладено договір факторингу № 18012022, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняв права вимоги до боржників, указаних у реєстрі. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача, вказаного у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором від 20.07.2021 № 12655-07/2021, у загальному розмірі 14500,00 грн, з яких 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10500,00 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання позивачем права вимоги, 18.01.2022, відповідачу не нараховувалися жодні штрафні санкції, однак відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ГОУФІНГОУ» виконали зобов`язання за кредитними договорами в повному обсязі, так як надали відповідачу кредити у визначених розмірах. Разом з тим, відповідач своєчасно не повернула кошти для погашення заборгованості, чим не виконала належним чином свої зобов`язання за даними договорами. Унаслідок порушення умов договорів у відповідача виникла заборгованість за кредитними договорами від 19.07.2021 № 621807439 у розмірі 37215,00 грн, від 30.07.2021 № 2278009829/452821 у розмірі 16312,50 грн та від 20.07.2021 № 12655-07/2021 у розмірі 14500,00 грн, а всього на загальну суму 68027,50 грн, яку новий кредитор, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», просить стягнути з [PERSON] у судовому порядку. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача 15.01.2024 надійшов відзив на позовну заяву з клопотаннями про витребування доказів та про поновлення строку для подання даного відзиву, яке ухвалою суду від 17.01.2024 задоволено (т.1 а.с.69-189). Заперечення проти позовних вимог, викладених у відзиві, [PERSON] мотивувала тим, що паперових копій електронних доказів не існує, так само, як і не існує їх оригіналів, які б були підписані обома сторонами договору, ні паперова, ні електронна копія договору відповідачу не вручена, доказів перерахунку коштів не надано, докази набуття права вимоги відповідачем не є достатніми, доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги немає, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У наданих копіях договорів з ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» у графах підпису кредитора та позичальника вказана сукупність літер, проте їх нанесення на паперову копію електронного документа не свідчить про підписання оригіналу договору саме вказаними у ньому особами в наданій редакції. У договорі з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на всіх документах відсутні підписи обох сторін, у тому числі, первісного кредитора. У наданих позивачем паперових копіях договорів, графіках платежів та паспортах споживчого кредиту суми відсотків, які вимагає стягнути позивач, нараховані за більший період, ніж обумовлений договором, внаслідок чого їх сума в декілька разів збільшена порівняно з умовами паперових копій договорів. Позивачем не надано доказів погодження нарахування відсотків понад зазначені строки, здійснення «пролонгації» чи «реструктуризації». [PERSON] зазначає, що з розрахунків позивача вбачається нарахування заборгованості у більшому розмірі, 26215,00 грн, 11812,50 грн, 10500,00 грн, і за більші строки; за договором № 621807439 не до 08.08.2021, а до 21.10.2022; за договором № 2278-009829/452821 не до 13.08.2021, а до 19.04.2022, за договором № 12655-07/2021 не до 02.08.2021, а до 18.01.2022, ніж це передбачено вказаними договорами. Окрім того, нарахування заборгованості відповідачу суперечить обмеженням, встановленим законодавством у період карантину, коли заборонялося підвищення процентної ставки за кредитним договором, а тому первісні кредитори не мали права з 01.03.2020 нараховувати відповідачу неустойку (штраф, пеню), підвищені відсотки та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за кредитним договором. Позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику та отримання останнім грошових коштів за відповідними кредитними договорами у заявленій сумі, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку, з якої можливо встановити рух коштів. Також, відповідач зазначає, що умови кредитних договорів є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки не відповідають ч. 2, п. 5, 10 ч. 3 ст. 18 Закон України «Про захист прав споживачів», ч. 3 ст. 21 Закон України «Про споживче кредитування». Позивачем не надано доказів повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги, враховуючи, що за кредитним договором від 19.17.2021 № 621807439 первісний кредитом ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором факторингу №28/1118-01, який укладено 28.11.2018, та додаткової угоди від 31.12.2020 № 26, тобто коли у відповідача ще не виникло зобов`язання перед первісним кредитором, а тому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не міг передати право вимоги 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та позивач не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вказаним кредитним договором (т.1 а.с.69-100). Представником позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» 06.02.2024 подано клопотання про долучення доказів та відповідь на відзив, в якому, не погоджуючись із доводами відповідача, посилаючись на Закон України «Про електронну комерцію», зазначає, що комерційні договори відповідача з первісними кредиторами укладалися шляхом фіксації волі сторін за допомогою складання документу, який втілюється в електронному документі та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, у якій надано кредит, строк та умови кредитування, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись у односторонньому порядку від укладеного кредитного договору, яким відповідач не скористалась. Позивач не володіє оригіналами первинних документів первісних кредиторів. За умовами укладених договорів, кошти надавались у безготівковій формі на банківську карту відповідача, до якої має доступ банк-емітент, який видав картку, та сама [PERSON] , а тому, для підтвердження або спростування даної обставини відповідач може власноруч отримати виписки по рахункам своєї банківської карти. Заборгованість за кредитними договорам нарахована відповідно до умов договорів не позивачем в справі, а первісними кредиторами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не нарахувало жодних штрафних санкцій. За умовами договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШИВДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також додаткової угоди від 21.12.2020 № 26, п. 1.3 договору викладено як право вимоги права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому, тому відповідно до реєстру боржників від 14.09.2021 № 151, до договору факторингу № 28/1118-01, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 621807439 перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Щодо неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги, представник позивача зазначає, що законодавством України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги, що не перешкоджало [PERSON] реалізувати свої зобов`язання зі сплати заборгованості на розрахунки первісного позикодавця (т.1 а.с.198-209). Ухвалою суду від 19.02.2024 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Від ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 08.04.2024 частково надійшли документи на виконання ухвали від 19.02.2024 про витребування доказів (т. 2 а.с.1-42). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У поданих суду заявах просили судовий розгляд проводити за відсутності сторін та їх представників. Представник позивача у відповіді на відзив на задоволенні позовних вимог наполягала, відповідач у відзиві на позовну заяву просила в задоволенні позову відмовити. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за їх відсутності, із урахуванням поданих заяв, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.07.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 621807439, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» (т.1 а.с.9 зворот-12, т.2 а.с.15 зворот - 18). Пунктами 1.3, 1.7 договору визначено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 10000,00 грн та кредитна лінія надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником (Дисконтний період», а саме до 08.08.2021. Згідно з п. 1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку: виключно в період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожний день користування ним. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,30% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.12.2 Договору). До вказаного договору позивач додав паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт», яким передбачено розмір процентної ставки (дисконтна: 3,65%-620,5%; індивідуальна: 310,25%-620,5%; базова: 620,5%), порядок повернення кредиту (основна сума кредиту: в кінці строку договору чи його дострокового припинення; проценти: в кінці строку надання кредиту (дисконтного періоду), а у разі користування кредитом понад встановлений строк дисконтного періоду, кожного дня користування кредитом), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (839,50% річний). Вказаний вище договір та паспорт споживчого кредиту підписані 19.07.2021 електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил, текст яких розміщено на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua та Закону України «Про електронну комерцію», який має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис, що обумовлено у п. п. 4.1 та 4.4 договору (т.1 а.с.8-9, т.2 а.с.14-15). Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] 19.07.2021 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір кредитної лінії № 621807439, чим погодилася із запропонованими умовами кредитного договору. Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, адресу проживання, електронну адресу та номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало, а відповідач отримала кредитні гроші в сумі 11000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.07.2021 № 39152946-e5d1-48ae-f35901358bdd та від 20.07.2021 №f61b30b7-8c74-4ba0-ba0a-506803920df7 (т.1 а.с.13, а.с.200 зворот, т.2 а.с.21, 21 зворот). Як слідує з розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідач користувалася наданими кредитними коштами, частково сплачуючи заборгованість, а саме: 11.08.2021 5,00 грн, 19.08.2021 - 15,00 грн, 27.08.2021 5,00 грн, та станом на 14.09.2021 її заборгованість за договором № 621807439 складала у загальному розмірі 24059,00 грн, з яких заборгованість за основним боргом 11000,00 грн, заборгованість за відсотками 13059,00 грн (т.1 а.с.200). Пунктом 2.1.1.5 договору від 19.07.2021 № 621807439 передбачено право кредитодавця укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі. Між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28.11.2018 укладено договір факторингу № 28/1118-01 та додаткову угоду від 31.12.2020 № 26, за яким ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (т.1 а.с.14-16). На підтвердження обставини переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від 19.07.2021 № 621807439 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», надано витяг з реєстру прав вимоги від 14.09.2021 № 151, відповідно до якого, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 24056,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 11000,00 грн, заборгованість за процентами 13059,00 грн (т.1 а.с.211-212, т.2 а.с.11 зворот 12 зворот). У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено 28.11.2018, тоді як кредитний договір № 621807439 між нею та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» - 19.07.2021, у зв`язку з чим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не може набути право вимоги за даним кредитним договором. Представник позивача у відповіді на відзив відповідача в обґрунтування позовних вимог в цій частині посилався на п. 1.3, 2.1 та 4.1 договору факторингу якими визначено передачу права вимоги за договорами, строк платежу за якими настав, та за договорами, право вимоги за якими настане у майбутньому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як передбачено ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За приписами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). У судовому\~засіданні встановлено,\~що 28.11.2018\~між ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~та ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~укладено договір\~факторингу \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~№ 28/1118-01,\~де у\~п.\~1.3\~визначено термін\~«право вимоги»\~як право\~грошових вимог\~клієнта до\~боржників по\~сплаті суми\~боргу за\~кредитними договорами,\~строк платежу\~за якими\~настав,\~а також\~права вимоги,\~які виникнуть\~у майбутньому.\~Пункт 2.1 договору визначає, що згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, а у п. 4.1 договору факторингу визначено, що наявне право вимоги від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Таким чином, договором факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 встановлено, що предметом відступлення за ним є, у тому числі, право вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться: у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Водночас, п. 1.5 договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. На виконання п. 2.1 договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 14.09.2021 складено та підписано реєстр прав вимоги № 151, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором від 19.07.2021№ 621807439, а тому доводи відповідача в цій частині суд до уваги не бере. Як необгрунтовані. Пунктами 5.3.3, 5.4.4 договору факторингу № 621807439 передбачено право фактора розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб; нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитними договорами. У свою чергу, між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 20.10.2022 укладено договір факторингу № 20102022, за яким ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, що зазначені в реєстрах боржників (т.1 а.с.17-19, т.2 а.с.24-28). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 21.10.2022 № 1, право вимоги за договором № 621807439, укладеним із [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (т.1 а.с.19, 20, 213-214, т.2 а.с.22-23). На момент відступлення права вимоги загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором № 621807439 складав 37215,00 грн, з яких 11000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 26215,00 грн заборгованість за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (т.1 а.с.202 зворот). Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів за договором № 621807439 та сплати процентів, у неї виникла заборгованість перед позивачем, до якого перейшло право вимоги, у загальному розмірі 37215,00 грн, яка не погашена до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язана її погасити. Окрім того, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] 20.07.2021 укладено договір про надання фінансового кредиту № 12655-07/2021, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку ста на умовах, визначених цим договором (т.1 а.с.37-39, т.2 а.с.8-9). Сторони договору між собою погодили, що кредит укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Кредит надається строком до 02.08.2021, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,520% на добу. Кредит надається в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Згідно з п. 1.4. договору для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів у цей час здійснюється за ставкою 0,9% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту. Відповідно до п. 2.3 договору у разі недотримання умов встановлених пунктом 1.4. цього договору та/або вразі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до пункту 1.3. цього договору, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Пунктом 2. договору погоджено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. При надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту (п. 2.6. договору). Відповідно до п 4.3. договору якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. У п. 6.1 договору № 12655-07/2021 вказано, що договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Судом встановлено, що [PERSON] 19.07.2021 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір № 12655-07/2021, тим самим погодилася із запропонованими умовами кредитного договору. Договір також містить докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, серію та номер паспорту, дату та орган, який його видав, адресу проживання, номер карткового рахунку та номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. До вказаного договору позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (т.1 а.с.40). Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Пунктом 3.1.4 договору від 20.07.2021 № 12655-07/2021 визначено, що товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим, відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором. Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 18.01.2022 укладено договір факторингу № 18012022, за яким ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (т.1 а.с.41-42, т.2 а.с.33 зворот - 37 зворот). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 18.01.2022 № 18012022, право вимоги за договором від 20.07.2021 № 12655-07/2021, укладеним ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» із [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 14500,00 грн, з яких 4000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 10500,00 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.44, 45, т.2 а.с.32-33). Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів за договором № 12655-07/2021 та сплати процентів, у неї виникла заборгованість перед позивачем, до якого перейшло право вимоги, у загальному розмірі 14500,00 грн, що не погашено до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язана її погасити. Окрім того, між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] 30.07.2021 укладено договір про надання фінансового кредиту №2278009829/452821, за умовами якого товариство надає клієнту кредит у розмірі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.1 а.с.25-26, т.2 а.с.19-20). Умовами п. 1.3 договору визначено, що кредит надається строком на 15 днів, тобто до 13.08.2021, за користуванням кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в рахунку 2,5% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національні валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Згідно з п. 2.4. договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється на фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.3 договору, у разі неповернення кредиту в строк, зазначений у пункті 1.2 цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення. Пунктом 6.1 договору обумовлено, що договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Отже, [PERSON] 30.07.2021 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір № 2278009829/452821, чим погодилася із запропонованими умовами кредитного договору. До вказаного договору позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та містить основні умови кредитування, що зазначені й у договорі (т.1 а.с.27). На картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритому у банку-емітенті PRIVAT BANK, який у договорі № 2278009829/452821 вказала [PERSON] , через платіжний сервіс «Platon» технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн» проведена 30.07.2021 транзакція на суму 4500,00 грн (т.1 а.с.28, т.2 а.с.13). У п. 3.1.4 договору № 2278009829/452821 передбачено право товариства без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим, відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором. Між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 19.04.2022 укладено договір факторингу № 19042022-Г, за яким ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (т.1 а.с.29-31, т.2 а.с.38-42). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 19.04.2022, право вимоги за договором від 19.04.2021 № 19042022-Г, укладеним ТОВ «ГОУФІНГОУ» з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 16312,50 грн, з яких 4500,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 11812,50 грн заборгованість за відсотками (т.1 а.с.32, 33, т.2 а.с.30 зворот 31 зворот). Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів за договором № 2278009829/452821 та сплати процентів, у неї виникла заборгованість перед позивачем, до якого перейшло право вимоги, у загальному розмірі 16312,50 грн, яка не погашена до теперішнього часу, а тому відповідач зобов`язана її погасити. У відзиві відповідач не погоджується з розміром заборгованості, яку просить стягнути позивач на свою користь. Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходить з доведеності розміру заборгованості за основними сумами боргу за договорами № 62187439 у розмірі 11000,00 грн, № 12655-07/2021 у розмірі 4000,00 грн, та № 2278009829/452821 у розмірі 4500,00 грн. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що факт укладення первісними кредиторами із [PERSON] кредитних договорів підтверджується матеріалами справи. Підписання кредитного договору відповідачем підтверджується його змістом, інформаційною довідкою, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові; податковий номер; номер паспорта, телефон, номер банківської картки, адреса місця проживання, тощо. Так, позивачем подано копію інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 26.10.2023 вих. № 3067/10, де вказано номер транзакції, сума транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який співпадає з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної відповідачем [PERSON] у розділі 7 «Реквізити та підписи сторін» Договору про надання фінансового кредиту від 30.07.2021 № 22780009829/452821 Окрім того, аналогічна інформації щодо перерахунку коштів на той же рахунок відповідача, міститься в платіжних дорученнях від 19.07.2021 (т.1 а.с.28, т.2 а.с.21, 21 зворот). Також суд враховує факт сплати відповідачем у рахунок погашення заборгованості коштів, що підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками, про що суд зазначав раніше. Натомість відповідач, заперечуючи отримання кредиту, доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, зазначений у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Суд погоджується з доводами представника позивача, що відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідач суду не надала, про таке не повідомляла та не стверджувала, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Суду видається малоймовірним можливість отримання коштів від фінансової компанії без попереднього укладення договору та повідомлення позичальником власних банківських реквізитів, на які мали б бути зараховані кредитні кошти. Первісні кредитори, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконали свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконувала свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за основним боргом, яку суд вважає доведеною. Не погоджуючись із сумою заборгованості за відсотками, нарахованою первісними кредиторами, відповідач посилається на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та несправедливість умов договорів. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин). Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Правові та організаційні засади споживчого кредитування визначають право споживача перед укладенням договору про споживчий кредит отримати від кредитодавця всю необхідну інформацію щодо умов кредитування. Ця інформація надається кредитодавцем споживачу за спеціальною письмовою чи електронною формою. За умови дотримання такої форми кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України, у тому числі вимог щодо змісту правочину та волевиявлення його учасника. Суд критично відноситься до тверджень відповідача щодо несправедливості умов договорів, оскільки в судовому засіданні встановлено, що укладені між первісними кредиторами і [PERSON] договори № 621807439, № 12655-07/2021, № 2278009829/452821 містять всі істотні умови договору про споживчий кредит, а перед їх укладенням первісні кредитори надали відповідачу всю інформацію щодо умов кредитування, викладену і в паспортах споживчих кредитів, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також суд враховує, що на момент укладення вказаних договорів, липень 2021 року, та упродовж більше ніж 2 років із дня їх укладення, [PERSON] не заявляла вимог щодо визнання умов договорів несправедливими (недійсними). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 вказав, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених кредитним договором. Окрім того, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Стосовно заперечень відповідача щодо проведення нарахування у період дії карантину, суд зазначає наступне. Згідно з п. 6 роз. IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Відповідно до п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦПК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцяти денний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Тобто, під час карантину кредитодавцям заборонено нараховувати неустойку (штрафи, пені) та/або інші платежі за прострочення виконання зобов`язання боржником. Водночас, дане положення не звільняє боржників від сплати основної частини заборгованості та відсотків за користування кредитом. Як слідує з матеріалів справи, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з позовною заявою, поданою позивачем до суду на стягнення заборгованості з відповідача, жодна вимога про стягнення заборгованості не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). Відповідачем не заявлено у справі зустрічний позов про визнання кредитних договорів та договорів факторингу недійсними. Відтак, оскільки вищевказані договори про надання коштів у позику та факторингу не були визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, у силу положень Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 6, 204, 207, 627, 629, 638, 639, 642, 1077 ЦК України, ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Як визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За даних обставин, оскільки відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені кредитними договорами, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2684,00 грн, у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору (т.1 а.с.7).

Outcome: approved