Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

26 березня 2024 року від позивача до суду надійшов позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем проживали у цивільному шлюбі з 2015 року, мають двох спільних дітей [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження. Зазначає, що останній період часу проживали з відповідачем разом, однак припинили спільний побут, а тому з вересня 2023 року позивач з дітьми була змушена переселитися в с. Павловичі Володимирського району, ближче до родини, оскільки потребує допомоги в догляді за дітьми, і після чого повністю припинили відносини з відповідачем. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача, державної допомоги не отримує. Відповідач не бажає добровільно брати участь в утриманні дітей в належних та передбачених законом умовах. Звертає увагу на те, що [PERSON] навчається в другому класі, у нього є необхідність відвідувати репетиторів, логопеда. У зв`язку з переїздом їй необхідно забезпечити дітей різноманітною технікою та предметами побуту. Наскільки їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, у шлюбі не перебуває, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 грн та [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000 грн, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, передбаченого на дітей відповідного віку, а також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 28 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 25 квітня 2024 року. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання синів, однак не погоджувався із розміром таких аліментів. Зазначив, що працює продавцем-консультантом у ФОП [PERSON] , однак рівень доходів незначний, його вистачає на оплату комунальних послуг та побутових потреб. Має у власності старий автомобіль та невелику квартиру в м. Луцьк. Має можливість\~сплачувати аліменти\~по 1500\~грн на\~кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07 червня 2016 року та серії [NUMBER] від 19 грудня 2017 року, з яких вбачається батько дітей [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6, 7). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання малолітніх дітей. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 у справі № 188/1029/19. Згідно акту № 20 про встановлення факту проживання від 28.03.2024 року, складеного виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради Волинської області, в ході обстеження було з`ясовано, що за адресою [ADDRESS] проживають: [PERSON] мама, [PERSON] син, [PERSON] син (а.с. 19). Таким чином, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає у [ADDRESS] разом із дітьми. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно довідки про доходи від 15.04.2024 №1, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] та загальна сума його доходу за період з січня 2023 по грудень 2023 становить 80400 грн При визначенні розміру аліментів на дітей, судом враховуються наступні обставини, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які проживають з матір`ю; матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є особою працездатного віку, фізично здоровим; у відповідача немає інших дітей, а також відсутні докази, які б підтверджували, що на його утриманні перебувають інші особи. Частиною 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 75, 80, 84, 141, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial