Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2948052 про надання коштів у позику, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що ТОВ «Лінеура Україна» 16.02.2022 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 2948052 про надання коштів на умовах споживчого кредиту після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 16.02.2022 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 2948052 та ТОВ «Лінеура Україна» було направлено останній через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор С851, котрий боржником було введено/відправлено. Зазначає, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. 23.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» то ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. При цьому, відповідно до Додатку 1 до договору факторингу № 01.02-25/23 заборгованість [PERSON] за кредитним договором, яка (станом на дату відступлення права вимоги) складала 72\~405,93 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту 14\~800,00 грн., заборгованості по відсотках 57\~605,93 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 72\~405, 93 грн., згідно кредитного договору № 2948052 від 16.02.2022 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 16.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] про надання коштів у позику, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С851» (а.с. 5-13). Згідно умов кредитного договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 14 800 грн., строком на 351 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, занижена процентна ставка становить 0,90 % в день, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 5-17). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Лінеура Україна» за договором про надання споживчого кредиту № 2948052 від 16.02.2022 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. Згідно з договором факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 25-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 р., ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 72\~405,93 грн. (а.с. 30). У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим, станом на 23.05.2023 р. у останньої утворилась заборгованість перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» у розмірі 72\~405, 93 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 14 800 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками - 57\~605, 93 грн. (а.с. 19-24). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 2948052 від 16.02.2022 року в розмірі 72\~405,93 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 14800 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками - 57\~605,93 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved