Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року цивільну справу № 541/2597/23 передано за підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року цивільну справу № 541/2597/23 за позовом [PERSON] передано за підсудністю до Крижопільського районного суду Вінницької області. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав на малолітню дитину [PERSON] [INFO] , в обґрунтування позовних вимог позивач якому зазначене наступне, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , в зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач не перебували. Більше як понад три роки сторони спільно не проживають. Після народження сина відповідач не цікавиться дитиною, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не телефонує аби поцікавитись, як розвивається дитина, який у неї стан здоров`я та про інші справи, які стосуються дитини. Відповідач не надає в достатній кількості грошові кошти на потреби дитини та не виявляв батьківського піклування внаслідок чого рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.01.2021 року ухвалено рішення про стягнення аліментів на утримання сина, проте з жовтня 2020 року по травень місяць 2023 року утворилась заборгованість у сумі 118224,33 грн. Крім того дитина часто хворіє, має діагноз: синдром лактозної непереносимості, алергія, схильний до частих респіраторних інфекцій. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, останній не цікавиться розвитком та станом здоров`я сина, не дбає про його життя. В судовому засіданні 17.04.2023 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення, що на час розгляду справи ні в зареєстрованому шлюбі ні фактичних шлюбних відносинах не перебуває, проживає у місті Миргороді разом із своїм малолітнім сином виховання якого займається сама, батько дитини [PERSON] життям дитини не цікавиться, коли сину було два місяці відповідач виїхав у місто Київ на роботу, після чого ніяких стосунків з нею не підтримує до дитини не приїжджає. Позивач та представник позивача в судове засідання 24.04.2024 року не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхню відсутність, підтримали позов, просили його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України не заперечували. Відповідач в судове засідання 24.04.2024 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Орган опіки та піклування Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання 24.04.2024 року не з`явився, причини неявки не повідомили. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п. 3.,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні 17.04.2024 року свідок [PERSON] вказав, що є дідусем малолітнього [PERSON] , після народження онука у м. Києві дочка [PERSON] разом із батьком дитини [PERSON] переїхали до м. Миргород де проживали окремо, приблизно три з половиною роки тому [PERSON] покинув дочку із онуком, з того часу [PERSON] життям дитини не цікавиться, із дитячого садочка онука свідок забирає сам. В судовому засіданні 17.04.2024 року свідок [PERSON] вказала, що є бабусею малолітнього [PERSON] , онук народився в м. Києві, дочка [PERSON] разом із батьком дитини [PERSON] переїхали до м. Миргород де проживали окремо, коли онуку було два місяці [PERSON] покинув дочку із онуком та виїхав у м. Київ, з того часу [PERSON] життям дитини не цікавиться, аліменти не сплачує. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 24.03.2020, народився [PERSON] , [INFO] де батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 24.06.2021 за № 06-29/2329 зареєстроване місце проживання [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З 24.06.2021 року по теперішній час. Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) від 26.04.2023 року [PERSON] , разом з сином [PERSON] [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2021 року ВП № 64470882 заступником начальника відділу Крижопільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 541/1994/20 виданого 25.01.2021 Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх доходів але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.10.2020 року до повноліття дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.05.2023 року за № 9872 заборгованість по виплаті аліментів із [PERSON] на утримання сина [PERSON] згідно рішення № 541/1994/20 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 25.01.2021 року становить станом на березень 2023 року 558947,19 грн. Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти № 11 «ТЕРЕМОК» (ЯСЛА - САДОК) Миргородської міської ради Полтавської області від 17.04.2023 року № 65 [PERSON] 2020 року народження, в закладі дошкільної освіти № 11 «Теремок» з січня 2023 року по теперішній час. Батько жодного разу не приводив та не забирав дитину з дитячого садка, не приймав участі в батьківських зборах та не спілкується з вихователями, не був пристінним на святах. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Миргородський міський центр первино медико-санітарної допомоги Миргородської міської ради Полтавської області» від 18.04.2023 року дитина [PERSON] 14.03.2020 року перебуває на обліку з 2х місячного віку, сидром лактозної непереносимості, алергія, схильний до частих респіраторних інфекцій, лікувався в умовах дитячого відділення. Батько дитини [PERSON] 1991 року з червня 2020 року не відвідував сина амбулаторно, не цікавився станом здоров`я дитини та не приймав участь в лікуванні дитини. Про здоров`я дитини піклується мати [PERSON] 1997 року. Дитина потребує обстеження лікування та оздоровлення. Відповідно до висновку від 02.01.2024 року № 2/01-35 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина виконавчий комітет Миргородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Заначено, що [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради не з`явися. У телефонній розмові із працівником відділу «Служби у справах дітей » Миргородської міської ради чоловік повідомив, що проживає в м. Києві, бажання приїздити до м. Миргород для участі в засіданні комісії не має. [PERSON] відмовився письмово надати будь - які пояснення з приводу позбавлення його батьківських прав. Відповідач зауважив, що йому байдуже як це питання вирішиться в суді. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, без поважних причин залишив його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, Суд вважає, що обставина наявності заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини не є безумовною підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини, проте сукупність встановлених під час розгляду справи обставин підтверджує ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини не свідчить про намір [PERSON] на відновлення відносин з сином та зацікавленість у наявності засобів для життя, навчання й розвитку дитини. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved