Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

07.03.2023 року [PERSON] звернувся в Ківерцівський районний суд Волинської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, мотивуючи заяву тим, що він проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] та рідною тіткою (сестрою матері) [PERSON] , яка є інвалідом першої А групи по загальному захворюванню. У зв`язку захворюванням [PERSON] майже не говорить та не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійного стороннього догляду та допомоги, їй протипоказана робота з психоемоційним навантаженням. Батьки [PERSON] померли, [PERSON] має онкологічне захворювання, у зв`язку з чим більший період часу проходить лікування у Польщі. Фактично постійним доглядом за тіткою [PERSON] здійснює заявник, тому просить призначити судово-психіатричну експертизу і за її результатами визнати [PERSON] недієздатною. Розпорядженням Голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2023 року, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи у зв`язку з неможливістю призначення присяжних на справу, в порядку статті 31 ЦПК України, цивільна справа за заявою [PERSON] передана на розгляд Рожищенському районному суду Волинської області, в який надійшла 22.03.2023 року (ас 25). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 року, заява передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 24). Згідно протоколу автоматичного визначення присяжних від 22.03.2023 року, визначені основні присяжні: О.В. Гетманчук, Т.Й. Грицюк (ас 25). Ухвалою головуючого судді від 23.03.2023 року заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито окреме провадження у справі, замінено заінтересовану особу - Орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області на належну заінтересовану особу - виконавчий комітет Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області, як орган опіки та піклування (ас 26-27). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 25.04.2023 року у справі було призначено судово-психіатричну експертизу, а провадження - зупинено (ас 48-50). 22.03.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 71 від 19.02.2024 року (ас 65-67). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.04.2024 року провадження у справі поновлено і призначено судове засідання на 08.04.2024 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08.04.2024 року залучено до участі у справі: [INFO] , як заінтересовану особу; адвоката Р.Т. Тарнавської. Розгляд справи відкладено на 07.05.2024 року (ас 82-85). Учасники судового процесу були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 103-108). 07.05.2024 року заявник [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свою заяву підтримує (ас 111). Представник виконавчого комітету Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився, але 12.04.2024 року подав заяву, в якій просить судове засідання проводити у його відсутності, щодо вирішення справи, то покладається на розсуд суду (ас 99). Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але 17.03.2023 року, 31.03.2023 року і 03.04.2024 року подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності (ас 17, 36, 75). Заінтересовані особи: [PERSON] і представник ВО ТЦКСП в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 103, 108). Представник [PERSON] - адвокат Н.Л. Крупінська 07.05.2024 року подала суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності та без участі [PERSON] , при вирішенні заяви покладається на розсуд суду (ас 109). Суд ухвалив: розглядати справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб, що не з`явилися, згідно частини 3 статті 294, частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247ЦПКУкраїни фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 07 травня 2024 року - дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Заявник [PERSON] є рідним племінником [PERSON] , яка є інвалідом першої А групи по загальному захворюванню довічно. У зв`язку захворюванням [PERSON] майже не говорить та не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійного стороннього догляду та допомоги, їй протипоказана робота з психоемоційним навантаженням. Батьки [PERSON] померли, [PERSON] має онкологічне захворювання, у зв`язку з чим проходить лікування в Польщі. Догляд за тіткою [PERSON] здійснює заявник, який проживає разом з нею за однією адресою. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 71 від 19.02.2024 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі після травматичної деменції і внаслідок цього не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними Дані обставини підтверджуються письмовими доказами: довідкою до акта огляду МСЕК (ас 5); висновком лікарської комісії (ас 6); ЛКЗ від 01.03.2023 року (ас 7); випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (ас 8); свідоцтвом про смерть (ас 9); свідоцтвом про смерть (ас 10); свідоцтвом про народження (ас 11); свідоцтвом про народження (ас 12); свідоцтвом про народження (ас 13); свідоцтвом про укладення шлюбу (ас 14); довідкою № 390 від 08.03.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (ас 15); актом від 02.03.2023 року (ас 16); висновком судово-психіатричного експерта № 71 від 19.02.2024 року (ас 65-66). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно частини 1 статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі - Закон) кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина 1 статті 7 Закону). Враховуючи вищенаведене у сукупності, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що оскільки [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу у формі після травматичної деменції не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, то наявні підстави для визнання її недієздатною, а тому заява [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до частини 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Крім того, суд зазначає наступне. Правилами статті 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. У відповідності до частини 1 статті 55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За встановлених у судовому засіданні обставин, суд доходить висновку про необхідність встановлення опіки на [PERSON] , яка в силу свого психічного здоров`я, не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними. Крім того, відповідно до частини 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення опікуна недієздатній особі, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна, подає до органу клопотання перед судом про призначення її опікуном. До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном. Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна, складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна. Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки і призначення опікуна. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Як вже зазначено вище, згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Вказана правова позиція узгоджується і відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 ( провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 ( провадження № 61-3053св21), від 30 червня 2022 року у справі № 552/3443/20 ( провадження № 61-15239св21), від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 ( провадження № 61-21311 св 21). Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Враховуючи вищенаведене, суд роз`яснює, що заявник не позбавлений права звернутися із заявою до органу опіки та піклування з метою призначення його опікуном [PERSON] , який, у разі доцільності призначення його опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved