Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.02.2024 року позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Гулий Андрій Васильович до [PERSON] , третя особа: Перша олександрійська державна нотаріальна контора Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, задоволено повністю. Разом з позовом представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат, які поніс позивач, після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку ч. 1\~ст. 246 ЦПК України. 11.03.2024 адвокат Гулий А.В., який діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із заявою про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у цій справі в розмірі 3 350 грн. На підтвердження своїх вимог представником позивача було надано копію договору про надання правничої допомоги №1215 від 16.10.2023 року, додаток №1 до договору №1215 про надання правничої допомоги від 16.10.2013 року про вартість правничої допомоги у розмірі 3 350 грн, копію ордеру від 16.10.2023 року та копію квитанції №0.0.3511960266.1 від 07.03.2024 року про оплату правничої допомоги згідно договору №1215. Представник позивача подав клопотання про розгляд заяви про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу без його участі та участі позивача, заяву підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав. Третя особа свого представника в судове засідання не направила. Вивчивши заяву та матеріали цивільної справи, суд зазначає таке. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 16.10.2023 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Андрія Гулого» було укладено договір №1215 про надання правової допомоги (далі за текстом - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Згідно з п.1.2 Договору Адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги та представлення інтересів у справі про зняття арешту (архівний запис) №8078681, який накладено на підставі ухвали б/н від 28.07.1998 року Нарсудом м.Олександрія, з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.4.1 Договору за правову допомогу, передбачену в п.2.1 Договору, клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього Договору. Згідно п.1 додатку №1 до договору №1215 про надання правничої допомоги від 16.10.2023 року до складу вартості винагороди за правничу допомогу входять: 3350,00 грн оплата правничої допомоги.. Відповідно до копії квитанції №0.0.3511960266.1 від 07.03.2024 [PERSON] сплачено на рахунок Адвокатського бюро «Андрія Гулого» в рахунок оплати правничої допомоги згідно договору №1215, 3 350,00грн. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Отже, неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Частинами 1, 2 та 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи, при цьому, положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, а саме визначення гонорару у фіксованій формі, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та враховуючи критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу відповідає критеріям співмірності із складністю справи, необхідності надання таких послуг, часу, необхідному адвокату на виконання відповідних робіт, та обсягу наданих послуг. На підставі викладеного суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 350,00 грн в рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved