Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

06.09.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.01.2021 між ТОВ "ФК"ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" та [PERSON] укладено договір №210106-32329-1,за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Даний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 896203, який направлявся на його номер телефону. Таким чином відповідач погодився з умовами кредитного договору та правилами надання грошових коштів у позику. 01.07.2021 між ТОВ "ФК"ФІНАНСІННОВАЦІЯ" та ТОВ "ФК"РІАЛЬТО" укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210106-32329-1 від 06.01.2021 перейшло до ТОВ "ФК"РІАЛЬТО". У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за договором 210106-32329-1 від 06.01.2021 станом на 04.09.2023 становить 23188,00 грн., що складається з: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2388,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 06.01.2021 по 05.02.2021 включно, 16800,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно доп.3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 06.02.2021 по 05.06.2021 включно, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Сума заборгованості за кредитним договором відповідно до Акту приймання передачі прав №1 від 01.07.2021 до договору відступлення права вимоги становить 23188,00 грн. Враховуючи викладене вище позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором, що становить 23188,00 грн., судові витрати в розмірі 2684,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання представник позивача не прибув, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 06.01.2021 між ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" та [PERSON] було укладено договір №210106-32329-1. Відповідно до умов пункту 1.1 укладеного договору, товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі. У пункті 1.2. вказаного договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору. Пунктом 1.3. договору визначено, що строк надання кредиту становить 30 днів. Згідно умов пункту 3.3. укладеного кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Відповідно до квитанції №345345466 від 06.01.2021 ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. У графі «призначення» вказано «перерахування коштів за договором 210106-32329-1 від 06.01.2021 на умовах фінансового кредиту». Відповідно до інформації, наданої 20.03.2024 р. АТ "КБ Приватбанк" на [PERSON] , було емітовано карту № [NUMBER] . Зазначено, що номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за платіжною картою [NUMBER] в період з 06.01.2021 по 11.01.2021 знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується випискою за договором по карті № [NUMBER] за період з 06.01.2021 по 11.01.2021., наданою АТ "КБ Приватбанк" З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2101206-32329-1 від 06.01.2021 вбачається, що станом на 04.09.2023 заборгованість [PERSON] складає 23188,00 грн. Відповідно до ст.ст. 4,5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з вимогами ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" посилалось на те, що 06.01.2021 між ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 210106-32329-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ "КБ Приватбанк". На підтвердження своїх доводів позивачем до позовної заяви було долучено примірник вказаного договору. Відповідно до умов пункту 1.1вказаного договору товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі. Факт перерахунку коштів на користь відповідача підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , наданою АТ "КБ Приватбанк". Відповідачем не надано доказів на спростування наданих позивачем доказів стосовно перерахування позивачем на його рахунок коштів у розмірі 4000,00 грн. При зверненні до суду з даним позовом, позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви № 700419 від 06.01.2021, сформованої та заповненої відповідачем на Інтернет сайті https://monetka.ua/, https://monetka.com.ua, копію договору № 210129-34098-1, графік розрахунків із зазначенням сукупної вартості кредиту, Правила надання грошових коштів у позику. У Хронології дій щодо укладення кредитного договору зазначено, що позичальником було введено дані по заяві щодо бажаного отримання коштів; заяву було перевірено позивачем та скориговано оцінку позичальника; створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника; відправлено СМС повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; кредитні кошти перераховано на картку позичальника. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. За таких обставин суд вважає, що кредитний договір № 210106-32329-1 від 06.01.2021 був укладений та підписаний сторонами в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст.6,627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Про відповідність електронного правочину, підписаного за допомогою одноразового ідентифікатора за домовленістю сторін, вимогам закону, висловив свою позицію і Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що п. 3.3 кредитного договору №210106-32329-1 від 06.01.2021 встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 наведено наступне. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення-прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно пункту 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі № 5017/1987/2012 така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає в тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК. Таким чином, сторони встановили пунктом 3.3. договору свій - інший розмір процентів річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися. Отже, позовні вимоги ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №210106-32329-1 від 06.01.2021 у розмірі 23188,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавав адвокат Руденко К.В., на підставі договору надання юридичних послуг від 02.06.2022. До позову долучено акт приймання-передачі наданих послуг № 134 до договору про надання юридичних послуг від 02.06.2022, згідно якого підтверджено виконання робіт адвокатом та прийняття такої роботи позивачем. Згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять 9000,00 грн. Відповідачем не ставилося питання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, тому суд бере до уваги документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача .

Outcome: approved