Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У травні 2020 ТОВ «Теплопостачсервіс» в особі директора Соколова В.О. звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.05.2022 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено. У вересні 2023 року на адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10.05.2022 року у справі № 752/8673/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 04.12.2023 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено, у справі призначено підготовче судове засідання. У лютому 2024 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за спожиті до 06.05.2017 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Зазначила, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У березні 2024 надійшла уточнена позовна заява, в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 5517,57 грн, суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води у розмірі 11494,26 грн, суму інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 1228,29 грн., суму 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальні послугу з централізованого опалення у розмірі 452,18 грн, суму інфляційних втрат нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з гарячого водопостачання у розмірі 3491,34 грн, суму 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з гарячого водопостачання у розмірі 1296,61 грн, суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відповідач в судове засівання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та надає зазначені послуги в тому числі і відповідачу за адресою: [ADDRESS] , в якому відповідач є власником (наймачем) квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Розпорядження Голосіївської в м. Києві державної адміністрації від 12.05.2017 № 251 та є споживачем житлово-комунальних послуг. Між сторонами по справі укладено договір №В19/14/55 від 13.12.2016 «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» за адресою: [ADDRESS] , в якому погодили всі істотні умови, в тому числі умову про предмет договору та умову про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, зокрема, за предметом договору - виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги у строки і на умовах, передбачених договором, за порядком оплати послуг - календарний місяць і щомісячну оплату сторони визначили, як розрахунковий період і систему оплати послуг, згідно яких платежі за отримані послуги споживач вносить не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонами не заперечується, що [PERSON] є власником (наймачем) квартири [ADDRESS] від 12.05.2017 № 251 та є споживачем житлово-комунальних послуг. Отже, відповідач зобов`язаний був своєчасно вносити плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. При цьому суд враховує, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2 ст.317 ЦК України). З урахуванням наведених вище норм права, зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання несе користувач/власник житлового будинку/квартири, як споживач цих послуг. Таким чином, судом встановлено, що відповідач був споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вище вказаною адресою та користується послугами позивача, а тому навіть при відсутності письмового договору на його ім`я та при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно п. 12 Правил № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). Належна Відповідачу квартира [ADDRESS] не обладнана індивідуальним засобом обліку теплової енергії (квартирний теплолічильник відсутній), тому нарахування плати за послуги з централізованого опалення у спірний період проводилося за показниками будинкового засобу обліку теплової енергії (загальнобудинкового лічильника тепла), відповідно до положень пункту 12 Правил № 630. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, Відповідач систематично не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не сплачуючи їх у повному обсязі, порушуючи цим права та інтереси Позивача, що підтверджується Рішенням Голосіївського районного суду від 18.08.2023 року справа № 752/6798/23 про стягнення за надані комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з лютого 2020 року по лютий 2023 року. Відповідності до ст. 317 ЦК України власникові майна належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того, відповідно до ст.332 ЦПК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 20 Правил № 630 - плата за надані послуги вноситься Споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Станом на дату складання цієї уточненої позовної заяви ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» не отримало оплату за надані Споживачу послуги з: централізованого опалення з березня 2015 року по січень 2020 року у розмірі 5517,57 грн. (п`ять тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 57 копійок); постачання гарячої води за період з березня 2015 року по січень 2020 року у розмірі 11494,26 грн. (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 26 копійок). Формування суми заборгованості Відповідача за вказаний період часу, помісячно з розщепленням платежів та частковою оплатою Відповідача, наведено у Довідці № 11/1-145Т від 04.03.2024 року, яка додається до цієї позовної заяви. За ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно Розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення № 11/1-145Т від 04.03.2024 року, який додано до позовної заяви, заборгованість Відповідача становить: інфляційних втрат, нарахованих Позивачем на суму заборгованості відповідача за послугу з централізованого опалення становить 1228,29 грн. (одна тисяча двісті двадцять вісім гривень 29 копійок); 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за послугу з централізованого опалення становить 452,18 грн. (чотириста п`ятдесят дві гривні 18 копійок). Відповідно Розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води № 11/1-145Т від 04.03.2024 року, який додано до позовної заяви, заборгованість Відповідача становить: інфляційних втрат, нарахованих Позивачем на суму заборгованості відповідача за послугу з постачання гарячої води становить 3491,34 грн. (три тисячі чотириста дев`яносто одна гривня 34 копійки); 3-х відсотків річних, нарахованих позивачем на суму заборгованості за послугу з постачання гарячої води становить 1296,61 грн. (одна тисяча двісті дев`яносто шість гривень 61 копійка). Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Судом встановлено, що вимоги позивач пред`явив за період до 06.05.2017 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» стосуються заборгованості, що утворилася у період до 06.05.2017. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного Кодексу України строк позовної давності переривається разом з учиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, з урахуванням уточненої позовної заяви, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості у відповідача, оскільки відповідачем надано квитанції про оплату послуг за житлово-комунальні послуги, які наявні в матеріалах справи та не спростовані позивачем. З огляду на те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги відповідачем сплачена та матеріали справи містять докази того, що відповідачем було здійснено заходи по повному погашенню заборгованості, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: dismissed