Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

01.06.2023 року позивачка до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування рухомим майном, у якому просила суд: усунути [PERSON] перешкоди у користуванні належним їй автомобілем марки «DACIA SANDERO», 2009року випуску, номер шасі (рами, кузова) [NUMBER] , колір - синій, д.н. [NUMBER] , а саме: зобов?язати [PERSON] повернути у користування [PERSON] автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, номер шасі (рами, кузова) [NUMBER] , колір - синій, д.н. [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1241,69 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 38000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред?являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Адресою реєстрації відповідача є: [ADDRESS] , тому дана справа за територіальною підсудністю віднесена до юрисдикції Херсонського міського суду Херсонської області. Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, голова Верховного Суду розпорядженням від 26.09.2022р. № 52, станом на 01.06.2023 рік змінив територіальну підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області на Малиновський районний суд м. Одеси. 01.06.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонову О.С. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2023 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено спрощене провадження у справі. Відповідно до Наказу №1-в/тр/с від 18.01.2024 року суддя Леонов О.С. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити призначений повторний автоматизований розподіл даної судової справи 20.02.2024\~року відповідно\~до протоколу\~автоматизованого розподілу\~справи між\~суддями Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси,\~справу розподілено\~судді Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси Бобуйку\~І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року вищевказану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників до судового засідання.. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивачка з 02.10.2020 р. є власницею транспортного засобу - автомобіля марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, номер шасі (рами, кузова) [NUMBER] , колір - синій, реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, на теперішній час вказаним автомобілем без будь-яких правових підстав фактично володіє відповідач, що підтверджується, зокрема, полісом, в якому страхувальником вказаний відповідач, а забезпеченим транспортним засобом спірний автомобіль. При цьому згідно листа Головного сервісного центру МВС №31/622А3-8490-2023 від 24.04.2023 р. позивачка є чинним власником вказаного автомобіля. Отже, суд вважає, що порушення прав позивачки на користування належним їй майном - спірним автомобілем, що не пов?язано з позбавленням її права володіння цим майном. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1\~ст. 316 ЦК України,\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1\~ст. 320 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Отже, згідно з положенням\~статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі транспортного засобу, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Суд зазначає, що оскільки спірний автомобіль знаходиться у фактичному користуванні без установлених законом підстав, то дане порушення з боку відповідача треба розглядати як таке, що не є пов?язаним із позбавленням власника (позивача) його права володіння на цей автомобіль. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник автомобіля, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення спірного автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.27); від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 72). Відповідно до ч. 1\~ст.\~15\~ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судом встановлено, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1241,69 гривень, що підтверджується квитанцією №32528798800006999735 від 30.05.2023 року. Суд зазначає, що оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача у розмірі 1241,69 гривень. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що судові витрати на правову допомогу позивачки склали 38 000 гривень 00 копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: Договору про надання правничої (правової) допомоги №51 від 27.03.2023 року, Замовлення №1 від 27.03.2023 року за Договором про надання правничої (правової) допомоги №51 від 27.03.2023 року, рахунку-фактури №18 від 27.03.2023 року, випискою №434837373 від 13.04.2023 року, згідно якого позивачка (кореспондент) сплатила АО «ГРАНДЛІГА» вартість правової допомоги (оплата адвокатських послуг) у розмірі 38000,00 гривень. Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг. Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-320, 391 ЦК України,

Outcome: approved