Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач, від імені якого діяла представник, звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства ЛАН+ про припинення трудових відносин. В позовній заяві представник позивача зазначила, що наказом №1 ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛАН+" було призначено на посаду виконавчого директора [PERSON] з 01 серпня 2006 року. Відповідно до п.п. 1.1 Статуту ПСП "ЛАН+", в редакції 2009 року, засновником і власником підприємства є [PERSON] . Відповідно до п.п. 4.3 Статуту ПСП "ЛАН+" засновник має право безпосередньо здійснювати свої права по управлінню підприємством, та наймає Директора підприємства на підставі трудового контракту. Відповідно до п.п. 4.8. Статуту ПСП "ЛАН+" директор підзвітний Засновнику та організовує виконання його рішень. Порядок звільнення Директора Статутом ПСП "ЛАН+" не регламентовано. Так, адвокат вказала, що [PERSON] є одноособовим власником і засновником ПСП "ЛАН+". Проте, [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємці засновника [PERSON] не вступили до товариства відповідно до закону, не опікуються підприємством, господарська діяльність підприємством не здійснюється. Враховуючи вказане, представник зазначила, що [PERSON] був єдиним власником і засновником ПСП "ЛАН+" Директор підприємства [PERSON] не має змоги розірвати трудовий договір з власної ініціативи інакше, ніж в судовому порядку. З метою дотримання порядку передбаченого Кодексом законів про працю України 24.11.2023 позивачем за останньою відомою адресою місця проживання засновника [PERSON] та за юридичною адресою ПСП "ЛАН+" було направлено заяву про звільнення з посади директора підприємства за власним бажанням у порядку ст. 38 Кодексу законів про працю України поштовим відправленням з описом вкладення. Листи засновником отримані не були та повернулися за зворотною адресою. Зважаючи на вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду було відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, учасникам надано строк для подання заяв по суті. Ухвалою від 15.02.2024 року було здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача додатково здійснено шляхом розміщення оголошення. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, адвокат надав заяву про розгляд справи за відсутності її та довірителя, на задоволенні позову наполягала. Відповідач відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав, у судове засідання не зявився. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст.280,281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Згідно з копією наказу №1 ПРИВАТНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛАН+"(а.с.10), [PERSON] було призначено на посаду виконавчого директора з 01 серпня 2006 року. Відповідно до п.п. 1.1 Статуту ПСП "ЛАН+", в редакції 2009 року, засновником і власником підприємства є [PERSON] (а.с.11-19). Також викладене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(а.с.20-26). Як вбачається з п.п. 4.3 Статуту ПСП "ЛАН+", засновник має право безпосередньо здійснювати свої права по управлінню підприємством, та наймає Директора підприємства на підставі трудового контракту. Відповідно до п.п. 4.8. Статуту ПСП "ЛАН+ директор підзвітний Засновнику та організовує виконання його рішень. П.п. 10.1. Статуту ПСП "ЛАН+, трудові відносини працівників з підприємством та соціальний розвиток трудового колективу регулюється трудовими договорами (контрактами), Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, Колективним договором, цим Статутом та чинним законодавством. Згідно з копією свідоцтва про смерть(а.с.27), [PERSON] помер [INFO] . Як зазначає представник позивача в позові, спадкоємці засновника [PERSON] не вступили до товариства відповідно до закону, не опікуються підприємством, господарська діяльність підприємством не здійснюється. [PERSON] був єдиним власником і засновником ПСП "ЛАН+", у звязку з чим директор підприємства [PERSON] не має змоги розірвати трудовий договір з власної ініціативи інакше, ніж в судовому порядку. Адвокат зазначила, що з метою дотримання порядку передбаченого Кодексом законів про працю України 24.11.2023 позивачем за останньою відомою адресою місця проживання засновника [PERSON] та за юридичною адресою ПСП "ЛАН+" було направлено заяву про звільнення з посади директора підприємства за власним бажанням у порядку ст. 38 Кодексу законів про працю України поштовим відправленням з описом вкладення. Листи засновником отримані не були та повернулися за зворотною адресою(а.с.28-39). Дослідивши вище викладене, суд приходить до наступних висновків. Оскільки єдиний засновник підприємства помер, то підставою для припинення трудового договору є смерть роботодавця - фізичної особи. Так, п.8-1 ч.1 ст.36 КЗпП України визначено, що однією з підстав для припинення трудового договору є: смерть роботодавця - фізичної особи або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою. Крім того, в статті 36 КЗпП України вказано, що для припинення трудового договору з підстав, передбачених пунктом 8-1 частини першої цієї статті, працівник подає в електронній або паперовій формі до будь-якого районного, міськрайонного, міського центру зайнятості, філії регіонального центру зайнятості заяву про припинення трудового договору з викладенням відповідної інформації та копії документів, що підтверджують обставини, зазначені у пункті 8-1 частини першої цієї статті (за наявності). Датою припинення трудового договору вважається день подання відповідної заяви. Районний, міськрайонний, міський центр зайнятості, філія регіонального центру зайнятості за місцем звернення працівника у день припинення трудового договору повідомляє про це: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок припинення трудового договору з підстав, передбачених пунктом 8-1 частини першої цієї статті, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку припинення трудового договору у разі смерті роботодавця - фізичної особи або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 2022 р. № 1172, для припинення трудового договору працівник подає в електронній або паперовій формі до будь-якого центру зайнятості: заяву про припинення трудового договору (далі - заява) з викладенням відповідної інформації про смерть роботодавця - фізичної особи або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою; копії документів, що підтверджують смерть роботодавця або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою (за наявності); копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відповідну відмітку в паспорті громадянина України); інформацію про роботодавця: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) роботодавця - фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або індивідуальний податковий номер (для фізичної особи - підприємця) (за наявності такого у роботодавця); копію примірника трудового договору або наказу (розпорядження) про прийняття на роботу, а у випадку їх відсутності - відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; копію трудової книжки (за наявності). У день подання від працівника заяви центр зайнятості повідомляє про припинення трудового договору Пенсійному фонду України та ДПС і надсилає відповідну інформацію в електронній формі, яка має містити відомості про: працівника: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) працівника, його дату народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відповідну відмітку в паспорті громадянина України), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); роботодавця: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) роботодавця - фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або індивідуальний податковий номер (для фізичної особи - підприємця) (за наявності такого у роботодавця); дату припинення трудового договору. Тип та структура електронних даних, що передаються та приймаються, процедури взаємодії інформаційних систем та зміни до них, форма журналів обліку запитів та відповідей визначаються Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України шляхом прийняття спільних рішень, які оформлюються окремими протоколами, підготовленими відповідно до цього Порядку. Датою припинення трудового договору вважається день подання заяви працівником. Протягом трьох робочих днів з дня надходження інформації про припинення трудового договору Пенсійним фондом України вноситься відповідна інформація до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Центр зайнятості на вимогу працівника на підставі відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вносить запис про припинення трудового договору до трудової книжки, яку надав працівник, із зазначенням причини звільнення відповідно до пункту 8-1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, але не раніше ніж через три робочих дні з дня подання заяви. Частиною 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З ч.1 ст.80 ЦПК України вбачається, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч.1, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, перевіривши матеріали справи, суд встановив, що позивачем не надано жодних доказів звернення до центру зайнятості для вирішення питання припинення трудових відносин, відповідно до вимог чинного законодавства, тому звернення до суду з даним позовом суд вважає передчасним. Крім того, [PERSON] не надано до суду ні копії трудового договору, ні трудової книжки, з яких би суд мав можливість встановити факт працевлаштування позивача в ПСП ЛАН+ на момент звернення до суду. На підставі викладеного, беручи до уваги не обгрунтованість позовних вимог, а також не надання доказів дотримання процедури припинення трудових відносин, визначеної законодавством, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог. Беручи до уваги положення ст.141 ЦПК України та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне віднести судовий збір на рахунок держави. Враховуючи вище вказане,

Outcome: dismissed