Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається з всього майна, що належала померлій, в тому числі\~ і земельні ділянки загальною площею 3,71 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Сільцівської сільської ради Ковельського району Волинської області. [PERSON] заміжня не була, дітей не мала, за життя посвідчила заповіт на користь позивача. Лише 12 лютого 2024 року позивач дізналася про посвідчений на її користь заповіт і отримала його дублікат. Також, в позивача були відсутні документи на майно, яке належало померлій. В подальшому позивач звернулася до нотаріуса в м. Ковель, Волинської області, щоб оформити спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріус повідомила, що зігдно з даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців не звертався з заявами про прийняття спадщини, визначений строк для прийняття спадщини вже минув. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак попередньо подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнають в повному обсязі, з позовом про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою до суду не звертались. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, перевіривши наявність законних для того підстав дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що [INFO] померла\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Сільцівської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис №29. З державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 №090086 від 28 грудня 2001 року вбачається право власності земельної ділянки площею 3,71 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Сільцівської сільської ради належить [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Велицькою сільською радою №104 від 26.01.2024 судом встановлено, що згідно з записом в погосподарській книзі №1 за 2003-2024 роки в [ADDRESS] рахується господарство в якому була зареєстрована і проживала [PERSON] з 1956 року по день смерті, померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] в даному житловому будинку не було зареєстрованих осіб і ніхто не проживав. Після смерті [PERSON] , відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру №76178561, №76178583 від 12.03.2024 року, спадкова справа не відкривалася. В довідці Велицької сільської ради №104 від 26.01.2024 зазначено про наявність заповіту від імені померлої [PERSON] посвідчений Велицькою сільською радою 24 березня 2003 року. Заповіт не змінено і не скасовано. Твердження позивача про те, що вона з 2010 року по 2014 рік хворіла підтверджується довідками від 15.02.2010, 20.09.2010, 26.03.2011, 30.04.2012, 15.10.2011, 23.11.2012, 22.02.2013, 21.07.2013, 20.05.2014, 30.11.2014. Як зазначає відповідач, спадщина після померлої відумерлою не визнавалася. Згідно з дублікатом заповіту від 24.03.2003, № 49, який видано Велицькою сільською радою 12.02.2024 за № 17 [PERSON] усе своє майно, де б воно не виражалося і взагалі усе те, на що по закону матиме право і що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] , яка проживає в с. Сільце, Ковельського району, Волинської області. Таким чином, твердження позивача про необізнаність із наявністю заповіту померлої відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: - у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; - ці обставини суд визнав поважними. ВС у Постанові від 21.09.2020р., справа № 130/2517/18 зазначив, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Також ВС зазначив, що на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, обставини справи вказують, що відповідач не повідомив, спадкоємця за заповітом (позивача) про наявний заповіт, у зв`язку із чим строк подання заяви позивачем на прийняття спадщини суд визнає пропущеним із поважних причин, які не залежали від позивача. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 942/416/20. За змістом пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі у всіх відмінках\~Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини (далі у всіх відмінках\~ЄСПЛ) розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі у всіх відмінках\~Перший протокол), якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних. У розумінні статті 1 Першого протоколу «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя\~наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці ЄСПЛ, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини, за дійсних обставин справи, будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, що не було визнано відумерлим в порядку\~ст. 1277 ЦК України. Втрата спадкового майна буде для позивача занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Беручи до уваги зазначене, факт визнання відповідачем позовних вимог та враховуючи наявність усіх законних підстав для [PERSON] , спадкувати майно після смерті [INFO] [PERSON] , з огляду на встановлені раніше факти посвідченого заповіту, складу спадкової маси, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved