Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

04.07.2023 до Ірпінського міського суду Київської області, через систему «Електронний суд» представником позивача Костроміною В.А., в інтересах [PERSON] , подано вказану позовну заяву, у якій просить визнати позивача батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Ірпені, та зобов`язати Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни в книгу реєстрації народжень, актовий запис №551, від «09»вересня 2020 року, про народження дитини [PERSON] , змінивши в графі батько - [PERSON] на [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач познайомився з [PERSON] в 2018 році, після чого вони почали зустрічатися, та проживати разом. У січні 2020 року позивач розійшовся з [PERSON] . У березні 2023 року зустрівся з [PERSON] , яка була разом з дитиною. Подивившись на дитину, він одразу помітив схожість із собою. [PERSON] розповіла позивачу, що [INFO] народилася донька - [PERSON] , та оскільки [PERSON] перебувала в шлюбі, дитину зареєстрували на її чоловіка. Свідоцтво про народження видано 09.09.2020 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №551. Для остаточної впевненості, що позивач є батьком дитини, він вирішив разом з [PERSON] провести аналіз генетичної ідентифікації на предмет встановлення його біологічного батьківства, відносно дитини [PERSON] , [INFO] , звернувшись до Медико - генетичного центру МАМА-ПАПА для проведення генетичної ідентифікації. Позивачем був отриманий висновок №38159 від 27.04.2023, відповідно до якого вірогідність його біологічного батьківства відносно дитини [PERSON] , складає не менше 99,99 %. Позивач зазначає, що на даний час проживає однією сім`єю з [PERSON] , та планує зареєструвати відносини, уклавши шлюб. До відкриття провадження у справі, встановивши зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , про визнання батьківства, передано за підсудністю на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області. Матеріали за позовною заявою [PERSON] надійшли на адресу Вишгородського районного суду Київської області 21.11.2023 та згідно\~протоколу автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями передано\~головуючому судді\~Лукач О.П.,\~для розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом п`яти днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, шляхом подання до суду документів на підтвердження повноважень у [PERSON] , як у адвоката на представництво інтересів позивача [PERSON] 28.11.2023 до суду, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане [PERSON] , та посвідчення адвоката України. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання 09.01.2024 о 10:00. На стадії підготовчого провадження у судових засіданнях брала участь представник позивача адвокат Костроміна В.А. в режимі відеоконференції. Відповідач та треті особи не з`явилися про день, час та місце яких повідомлялися у порядку, встановленому ЦПК України. При цьому, як убачається із матеріалів справи, конверти із судовою кореспонденцією, надіслані відповідачу на адреси зареєстрованого та фактичного місця проживання, повернулися до суду без вручення адресату з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», а також,\~відповідача додатково\~було повідомлено\~про його\~виклик до\~суду у\~порядку,\~встановленому частиною\~одинадцятою статті\~128\~ЦПК України. Від третьої особи [PERSON] 12.12.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а 20.12.2023 надійшли заяви від представників третьої особи Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про розгляд справи без їхньої участі та письмові пояснення щодо позову. У підготовчому засіданні прийнято уточнену позовну заяву, подану представнико позивача адвокатом Костроміною В.А., згідно якої просить: визнати позивача батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису про народження відомості про батька дитини « [PERSON] , [INFO] »; зобов`язати Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни в актовий запис про народження дитини №551, від 09 вересня 2020 року, дані про дитину: з [PERSON] на [PERSON] та змінити в графі дані про батька на [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача судові витрати судовий збір. За відсутності у представника позивача інших клопотань, які підлягають вирішенню у підготовчому засіданні, крім надання суду копії рішення про розірвання шлюбу, укладеного між відповідачем та третьою особо, з урахуванням роз`яснень їй судом пунктів 58 частини другої статті 197 ЦПК України про право заявити клопотання про призначення судово-генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення позивача з дитиною, ухвалою суду від 05.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 24.04.2024 об 11:30, про що повідомлено учасників провадження. 22.04.2024 до суду, через систему «Електронний суд», надійшло клопотання представника позивача адвоката Костроміної В.А., у якому просить поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи копію рішення та фотографії. У судовому засіданні, призначеному на 24.04.2024, в режимі відеоконференції взяла участь представник позивача адвокат Костроміна В.А. Відповідач та треті особи не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Конверти із судовою повісткою, надіслані відповідачу на адреси його зареєстрованого та фактичного місця проживання, повернулися до суду без вручення адресату з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третіх осіб, які не з`явилися до суду, суд враховує відсутність заперечень у представника позивача, а також вжиті судом заходи для забезпечення явки до суду відповідача, наявність заяв та клопотань від третіх осіб про розгляд справи у їхню відсутність. У судовому засіданні, задоволено клопотання представника позивача адвоката Костроміної В.А., поновлено їй процесуальний строк для подання доказів та долучено до матеріалів справи копію рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2023 та фотознімки. Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила позов задовольнити, зазначивши, що висновок Медико-генетичного центру МАМА-ПАПА, є належним доказом підтвердження кровного споріднення позивача та дитини, а станом на зараз, позивач немає можливості провести іншу експертизу. Заслухавши представника позивача, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що згідно повторно виданого 26.12.2017 Хмільницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області свідоцтва про шлюб, 05.07.2017 між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] був укладений шлюб, що зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1461 (а.с.9). Як убачається із копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.18). Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18.09.2023 укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.179-180). Згідно довідки від 27.12.2022 №3251-7001675631 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно довідки від 26.12.2022 №3251-7001674741 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.14). Так, як убачається із копії паспорта особи, позивач [PERSON] з 10.02.2004 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-17). Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання його батьком дитини [PERSON] , вказує на наявність у період з 2018 по 2020 рік стосунків з [PERSON] , візуально встановлену ним схожість між ним та дитиною, а також на результат дослідження Медико-генетичного центру ММА-ПАПА. Так, відповідно до результату дослідження №38159, аналіз ДНК на батьківство, складеного 05.05.2023 Медико-генетичним центром ММА-ПАПА, учасниками якого зазначено: передбачуваний батько [PERSON] та дитина [PERSON] , матеріал букальний епітелій, комбінований індекс батьківства (СРІ): 805\~530, ймовірність батьківства 99,9999%. Водночас, у вказаному результаті дослідження зазначено, що аналіз виконувався для особистого користування, без ідентифікації учасників, та результат не може використовуватись у суді як доказ про наявність або відступіть родинного зв`язку (а.с.11). Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту першого статті 7 Конвенції про права дитини має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до частини третьої статті 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Так, як передбачено частиною першою статтею 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. На підставі статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Згідно із статтею 134 СК України визначає, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до частини першої статті 143\~ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. ЄСПЛ у рішенні від 07.05.2009 в справі «Калачова проти російської федерації» (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29.04.2019) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як встановлено судом, у тексті результату дослідження №38159, аналіз ДНК на батьківство, складеному 05.05.2023 Медико-генетичним центром ММА-ПАПА, міститься вказівка, що результат не може бути покладений в основу визначення біологічного походження, не може використовуватись у суді як доказ та дослідження проведено без ідентифікації учасників, а тому суд не бере до уваги наданий стороною позивача результат дослідження №38159. При цьому, представнику позивача судом роз`яснено положення статей 81, 103, 109 ЦПК України, зокрема наслідки прийняття судом відмови від проведення судової експертизи, неможливість призначення такої експертизи з власної ініціативи суду та, подальший розгляд справи судом на підставі наявних у справі доказів у випадку, якщо жодна із сторін не заявить проведення судової експертизи. Оскільки представник позивача відмовилася від призначення експертизи судом, очевидно, що фотографії, які надано представником позивача (а.с. 170-177) та які, як вона стверджує, підтверджують схожість позивача з дитиною та відмінність між відповідачем та дитиною, не можуть бути покладені в основу визначення біологічного походження дитини від позивача. Зазначені у позові обставини щодо перебування позивача та [PERSON] у стосунках у період з 2018 по 2020 роки, а також письмові пояснення [PERSON] , за відсутності доказів, самі по собі, не містять об`єктивної і достовірної інформації, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] та не дають об`єктивних підстав для задоволення позову про визначенням позивача батьком. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у справі не встановлено сукупності обставин, які свідчать про те, що позивач є біологічним батьком дитини [PERSON] , оскільки стороною позивача не надано суду, та матеріали справи не містять, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, на підтвердження позовних вимог, а тому відсутні підстави для задоволення позову Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Outcome: dismissed