Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

23.10.2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила: визначити ідеальну частку за [PERSON] після приватизації у квартирі [ADDRESS] , у розмірі 1/3 ідеальної частки; визначити ідеальну частку за [PERSON] після приватизації у квартирі [ADDRESS] , у розмірі 1/3 ідеальної частки; припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила про те, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 02 грудня 1996 року, виданого Квартирно-експлуатаційною частиною району, в порядку приватизації набуто у приватну спільну сумісну власність житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , громадянами: [PERSON] (мати позивача); [PERSON] (рідний брат позивача); [PERSON] (позивач). Квартира [ADDRESS] зареєстрована Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності і записано в книгу за № 17842. Таким чином, громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , набули в порядку приватизації право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , без визначення часток кожного з них у праві власності, що є спільною сумісною власністю. Згідно Розпорядження № 965 від 08.07.1996 року «Про впорядкування поштових номерів будинків по [ADDRESS] », в зв`язку із перейменуванням [ADDRESS] , вирішено впорядкувати поштові номери будинків, згідно Додатку №1, де вказано, що поштовий номер житлового будинку [ADDRESS] змінено на поштовий номер житлового будинку [ADDRESS] . Отже, квартира [ADDRESS] після зміни поштового номера житлового будинку має адресу: [ADDRESS] . 17 березня 2016 року одна із співвласників житлової квартири [PERSON] померла. Позивач - [PERSON] , успадкувала належну померлій матері ( [PERSON] ) частку у вказаній житловій квартирі. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, спадкоємцем майна [PERSON] є її донька [PERSON] (позивач), в тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовився син спадкодавця - [PERSON] (відповідач). Спадщина, на яку видано Свідоцтво складається із 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 02.12.1996р., виданого Квартирно-експлуатаційною частиною району, згідно із Розпорядженням від 18 листопада 1996 року, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації, і записано в реєстрову книгу за № 17842. Відповідно з цього моменту позивачу, окрім частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, належала ще і 1/3 ідеальна частка. Відтак, у квартирі [ADDRESS] виділено у спільну часткову власність лише 1/3 частки квартири, яка належала позивачці, яку вона успадкувала від матері. 26 вересня 2023 року було укладено Договір дарування 1/3 частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, відповідно до умов якого, [PERSON] (позивач), подарувала, а [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), отримала і прийняла у власність 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Її право власності на частку квартири зареєстровано у встановленому законом порядку, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 348033971 від 26.09.2023 року Отже, станом, на момент пред`явлення позову співвласниками квартири [ADDRESS] є : [PERSON] - 1/3 частки квартири виділено у спільну часткову власність; [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідача) - частка у праві спільної сумісної власності на квартиру яких не визначена. Відповідач [PERSON] , хоч і не чинить позивачу жодних перешкод у користуванні майном, що перебуває у їх спільній сумісній власності, однак відмовляється укласти договір про зміну форми власності та добровільно визначити між ним та позивачем частки у спільній сумісній власності на майно. Така правова невизначеність частки позивача серед інших співвласників у праві спільної сумісної власності на майно позбавляє позивача можливості та права вільно розпоряджатись належним майном, оформити право власності на свою частку у майні. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, враховуючи презумпцію рівності часток, вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/3 частці. Провадження у справі відкрито ухвалою від 24.10.2023 за правилами загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 26.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні тим, що вказані в поданій позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась та подала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглядати справу у її відсутності. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 02 грудня 1996 року, виданого Квартирно-експлуатаційною частиною району, в порядку приватизації, [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] набули у приватну спільну сумісну власність житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням № 965 від 08.07.1996 року «Про впорядкування поштових номерів будинків по [ADDRESS] », змінено поштовий номер житлового будинку [ADDRESS] . Отже, квартира [ADDRESS] після зміни поштового номера житлового будинку має адресу: [ADDRESS] . На час розгляду справи судом співвласниками квартири [ADDRESS] є : [PERSON] - 1/3 частка квартири; [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) - частка у праві спільної сумісної власності на квартиру яких не визначена. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з ним у праві власності є спільною сумісною власністю. За ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При вирішення даної справи суд виходить з принципу рівності часток співвласників. Суд також приймає до уваги те, що за ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивачка не уповноважена на звернення до суду в інтересах інших співвласників квартири для визначення розміру їх часток. Оскільки 2/3 ідеальні частки квартири перебувають у спільній сумісній власності позивачки та відповідача, суд вважає за необхідне поділити це майно, визначити за позивачкою право власності на 1/3 ідеальну частку квартири [ADDRESS] ). У задоволенні вимог про визначення ідеальної частки за іншим співвласником слід відмовити, оскільки він такі вимоги не заявляв. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов може бути задоволений частково.

Outcome: partial