Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник позивача звернулась 19.12.2023 р. до суду з вищевказаним позовом, який уточнювався в процесі розгляду справи. В позовній заяві представник зазначила, що [PERSON] на підставі протоколу № 3 сумісного засідання президіуму райпрофсоюза (районний комітет професійного союзу залізничників) та адміністрації Запорізького відділення Придніпровської залізної дороги від 15.12.1989 р., було надано, як службову, житлову площу на 4-х членів родини 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначене сумісне рішення адміністрації та райпрофсоюза Запорізького відділення Придніпровської залізничної дороги про надання житлової площі співробітникам Запорізького відділення Придніпровської залізної дороги було затверджено рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 262/1 від 14.12.1989 р. З 1990 р. в квартирі за адресою: [ADDRESS] , були прописані [PERSON] , 1951 р.н., [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , 1976 р.н., [PERSON] , 1978 р.н. Відповідно до відповіді районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 758/01-31/22.01-413 від 21.03.2023 р., наданої на запит, квартира [ADDRESS] , не приватизована районною адміністрацією. У 1995 р. [PERSON] разом з доньками покинули родину і переїхали до російської федерації. Тобто, у 1995 р. та до цього часу позивач із зазначеними особами разом не проживають, взагалі не спілкується та жодних відносин не підтримує, спільного господарства не ведуть. З 2007 р. [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю за зареєстрованим місцем проживання останнього [ADDRESS] , знаходились у фактичних шлюбних відносинах, тобто без офіційної реєстрації шлюбу в органах ДРАЦС України. Бажаючи офіційно зареєструвати шлюб із [PERSON] , [PERSON] ініціював питання розрівання шлюбу із [PERSON] 02.11.2022 р. заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Дане рішення суду набрало законної сили 03.12.2022 р. 03.05.2022 р. Шевченківським відділом ДРАЦС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. Не заперечуючи проти проживання позивача у спірній квартирі, однак, оскільки там були зареєстровані й інші особи (вищезазначені члени родини, які вже більше 20 років не проживали в квартирі), [PERSON] було тимчасово відмовлено у реєстрації позивача. Так, маючи намір на реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 12.10.2023 р. заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя вищезазначений позов було задоволено і визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] . Дане рішення набрало законної сили 23.11.2023 р. Однак, 24.11.2023 р. чоловік позивача, [PERSON] , помер. Посилаючись на ст.ст.33, 47, 55 Конституції України, ст.ст.9, 61, 64, 65, 106 ЖК України, ст.ст.29, 310, 379 ЦК України представник позивача просить визнати право позивача [PERSON] на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , судові вирати покласти на позивача. Ухвалою від 22.12.2023 р. у справі відкрито провадження, призначено її розгляд на 26.01.2024 р. за правилами загального позовного проваженння. 26.01.2024 р. піготовче судове засідання відкладено на 21.02.2024 р. за клопотанням представника позивача для уточнення позовної заяви. 21.02.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 20.03.2024 р. 20.03.2024 р. розгляд справи відкладено на 01.05.2024 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача просила при ухваленні рішення врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву (а.с.33-37). Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради в судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, пояснень по суті позову не подавав. Суд розглянув справу за відсутності представника третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської Ради скерував до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджуються з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги позицію представника третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з наданих позивачем письмових доказів, [PERSON] на підставі протоколу № 3 сумісного засідання президіуму райпрофсоюза (районний комітет професійного союзу залізничників) та адміністрації Запорізького відділення Придніпровської залізної дороги від 15.12.1989 р., було надано як службову житлову площу на 4-х членів родини 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Зазначене сумісне рішення адміністрації та райпрофсоюза Запорізького відділення Придніпровської залізничної дороги про надання житлової площі співробітникам Запорізького відділення Придніпровської залізної дороги було затверджено рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 262/1 від 14.12.1989 р. (а.с.12). 24.01.1990 р. [PERSON] було видано ордер № 26 серії С на службове житлове приміщення квартиру [ADDRESS] на сім`ю з чотирьох осіб, до складу якої входили [PERSON] , дружина [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON] (а.с.14), які були зареєстровані за вказаною адресою. Відповідно до відповіді районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 758/01-31/22.01-413 від 21.03.2023 р., квартира [ADDRESS] , не приватизована районною адміністрацією (а.с.13). 02.11.2022 р. заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-16). 03.05.2023 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.17), яка після реєстрації шлюбу набула прізвище [PERSON] . Згідно акту, складеного ОСББ «Стефанова 46» від 10.08.2022 р. (а.с.21) та довідки № 22-23 від 28.11.2023 р. (а.с.22), [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2007 р. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.76-78), за [PERSON] не зареєстровано права власності на нерухоме майно. 12.10.2023 р. заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя було задоволено позов [PERSON] та визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] . Дане рішення набрало законної сили 23.11.2023 р. (а.с.18-20). [INFO] [PERSON] помер (а.с.23). У відповідності до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимогами ч.3\~ст.12ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями ч.ч.1,2 ст.61 ЖК України\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1 ст.64 ЖК України\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, відповідно до\~ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою\~статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2\~статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. За змістом\~статті 103ЖК України\~договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.106 ЖК України\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Будь-яких договорів під час вселення позивача до вищезазначеної квартири щодо піднайму або тимчасовості його проживання не укладалось. Відповідно до\~статті 47Конституції України\~та\~статті 1 ЖК України, громадяни мають право на житло. Відповідно доч.1ст.160 ЖК України\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Таким чином, оскільки наймач квартири [PERSON] помер, після його смерті в спірній квартирі залишилась проживати його дружина [PERSON] , тому враховуючи тривалість проживання позивача у зазначеній квартирі, сумлінне користування позивача зазначеним приміщенням, суд прийшов до висновку про необхідність визнання за позивачем права користування даним житловим приміщенням. Відповідачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на спростування доказів, наданих позивачем. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню. У зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті з 02 по 08 травня, повний текст рішення складений 10 травня 2024 року.

Outcome: approved