Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 20 березня 2024 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття сина та на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно, посилаючись на те, що дитина проживає біля неї, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання до досягнення дитиною трьох років не надає, чим ставить сім`ю у скрутне матеріальне становище. Відповідач [PERSON] повторно на виклик суду не прибув. ІІ.\~Заяви (клопотання)\~учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання на з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 2). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 11 квітня 2024 року, з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.13). Ухвалу суду від 20.03.2024 разом із копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідача [PERSON] , яку він отримав 28.03.2024 (а.с.15). 11.04.2024 у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, судове засідання відкладено на 08 травня 2024 року (а.с. 17). Відповідач [PERSON] \~у встановлений\~судом строк\~відзив на\~позовну заяву\~не подав,повторно на виклик суду не прибув по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення йому судових повісток (а.с. 15, 19). Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, у суда наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі\~ наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статтей 280 -281 ЦПК України.\~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13.01.2023 (а.с.5). Від шлюбу у сторін даного цивільно-правового спору [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Дитина [PERSON] , [INFO] проживає біля матері [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.9). Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої \~дитини та\~на утримання\~дружини, судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями\~СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно \~ст.\~8\~ЗУ "Про\~охорону дитинства"\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного\~і соціального\~розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~для всебічного\~розвитку дитини,\~відповідно до\~законів України. Згідно з положеннями ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За умовами частин першої та другої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1\~ст. 181 СК України). За приписами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень\~ст. 183 СК України.\~\~ За приписами ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2\~ст. 182 СК України). Згідно з положеннями\~ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У силу положень статей\~183,\~184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей\~183,\~184 СК України. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вище вказаної норми закону, дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка можливості для надання матеріальної допомоги (аліментів). Такий правовий висновок, вказаний Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 202/712/17, провадження № 61-28943св18, які є обов`язковими для врахування всіма судами України. Розмір аліментів\~на утримання\~дружини у\~зв`язку з\~проживанням з\~нею дитини\~сімейним законодавством\~не визначено,\~тому суд\~вважає за\~можливе застосувати\~ст.80\~СК України,\~за якою\~розмір аліментів\~на утримання\~подружжя за\~рішенням суду\~може бути\~присуджено у\~твердій грошовій\~сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених в постанові від 19.01.2018 у справі № 541/1208/16-ц. VІ.\~Висновки суду При визначенні\~розміру аліментів\~суд,\~враховує матеріальне\~становище платника\~аліментів і\~приходить до\~висновку,\~що відповідач\~ [PERSON] є молодою (22 роки), здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати, зобов`язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2024 і до повноліття дитини. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» з 1 січня 2024 року встановлено\~прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років в розмірі 2563 гривні на місяць. Позивач, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає сина на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання дитиною надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд враховує соціально-економічні умови сьогодення, те, що відповідач є працездатною особою молодого віку, має можливість працювати, зобов`язаний та спроможний сплачувати кошти на утримання дружини,\~яка потребує\~матеріальної допомоги,\~оскільки на\~її утриманні\~перебуває малолітня\~дитина,\~має аліментні\~зобов`язання\~по утриманню\~малолітньої дитини\~сторін даного\~цивільно \~правового спору,\~і вважає,\~що виходячи\~з принципу\~справедливості,\~розумності та\~з урахуванням\~потреб дружини,\~можливостей відповідача,\~необхідно стягнути\~з відповідача\~[PERSON] на користь позивача [PERSON] додосягнення сином [PERSON] трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно. За таких\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що право\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] \~та право\~позивача [PERSON] \~на матеріальне\~утримання з\~боку відповідача\~ [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. VІІ. Розподіл судових витрат Згідно вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 1211,20 грн. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved