Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що з 2009 року по вересень 2017 р. позивач перебував у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] . Під час спільного мешкання з відповідачкою у них народився син [PERSON] , [INFO] . Під час їх спільного мешкання відповідачка зловживала спиртними напоями, могла бути відсутньою вдома по декілька днів або тижнів. У зв`язку із чим позивач неодноразово звертався до поліції з метою розшуку відповідачки, а також до спеціалізованих медичних закладів з приводу лікування відповідачки від алкогольної залежності, внаслідок чого вона перебувала на лікуванні в лікарнях. З вересня 2017 року відповідачка самоусунулася від виховання спільної з позивачем дитини, стала мешкати окремо від позивача та їх сина та припинила приймати участь у вихованні та утриманні сина, не виконує батьківських обов`язків, не забезпечує матеріальних та духовних потреб дитини, інтересу до життя сина не виявляє. З вересня 2017 року відповідачка жодного разу не виявила бажання поспілкуватися з дитиною, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної та іншої допомоги не надає. Крім того, відповідачка оформила нотаріально посвідчену заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо сина [PERSON] . На теперішній час та протягом останніх восьми років дитина проживає разом із батьком, позивачем у справі, і повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Позивач самостійно вирішує всі питання щодо виховання дитини. Відповідачка жодним чином не піклується про дитину, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. У зв`язку з чим, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів (заробітку), мінімальний розмір яких не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, на користь [PERSON] , який виховує дитину та буде її виховувати. Відповідачка відзиву на позов не надала. Заяви та клопотання сторін. Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують. В матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява відповідача [PERSON] , в якій вона зазначила, що вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.02.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.03.2024 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по справі. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності сторін у справі, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки ОСББ «Союз-11 м.Селидове» [PERSON] з серпня 2021 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді ВП № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 11.01.2024 року [PERSON] [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Особа двічі перебувала у державному розшуку, як безвісно зникла особа за ВП №1(м.Первомайський) Лозівського РВП ГУНП в Харківській області. Як вбачається з характеристики, виданої спеціалізованою школою I-III ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 269 м. Києва, [PERSON] навчався в спеціалізованій школі I-III ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 269 м. Києва з 01 вересня 2017 року по 26 липня 2019 року. Зарекомендував себе, як старанний, дисциплінований учінь. Правил поведінки дотримувався. Підтримував дружні стосунки з багатьма учнями. Хлопець був забезпечений всіма необхідними для навчання матеріалами. Завжди мав чистий та охайний вигляд. Контакт з вчителем підтримував батько. Він цікавився навчанням та шкільним життям сина. Мати на зв`язок не виходила. Згідно характеристики, виданої Селидівським ліцеєм №1, [PERSON] навчається у ліцеї з третього класу. Учінь засвоює навчальний матеріал на достатньому рівні, має схильність до предметів суспільногуманітарного циклу. Хлопчик спокійний, комунікабельний, доброзичливий. Учень має здатність швидко засвоювати навчальний матеріал, але інколи на уроках відволікається на сторонні речі. Домашні завдання виконує несистематично, але здатний аналізувати, порівнювати, узагальнювати та робити висновки. У позакласній діяльності [PERSON] достатньо активний, має лідерські якості. Співпрацює у групі, легко висловлює власні думки, підтримує гарні стосунки з однокласниками. Зауваження учителів вислуховує, намагається діяти відповідно до них. Доручення класного керівника виконує охоче, проявляє ініціативу. Хлопчик завжди має охайний вигляд. [PERSON] виховується батьком [PERSON] . Батько приділяє увагу вихованню та навчанню дитини, має постійний зв`язок із класним керівником. Мати, [PERSON] , не приймає участь у вихованні дитини, мешкає окремо від сім`ї. Жодних батьківських зборів не відвідувала та зацікавленість у житті сина не проявляє. Згідно висновку виконавчого комітету Селидівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] від 31.01.2024 року, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей, відповідно до ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування міської ради вважає винесення рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на розсуд суду. Згідно заяви від 13.12.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В., мати [PERSON] дає згоду на позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що не має коштів на утримання дитини, участь у вихованні дитини не приймає. Дає згоду на зняття з неї батьківських прав та обов`язків щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд встановив, що відповідач ухиляється від здійснення батьківських обов`язків, не здійснює матеріальне забезпечення дітей. Зазначеними діями відповідач порушує приписи сімейного законодавства, а відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить про винну поведінку відповідача, навмисне ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання та розвитку дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний розвиток, матеріальної підтримки. Будь-які об`єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню, утриманню дітей відсутні, а тому для настання позитивного результату у долі дітей та з метою захисту їх прав та інтересів відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не утримує його та не спілкується з ним, надав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо сина. Вихованням неповнолітньої дитини займається позивач, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом враховано, що відповідачка надала згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина, яка нотаріально завірена. При ухваленні рішення суд зауважує, що позбавлення відповідача батьківських прав не тільки виконує каральну функцію, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їх життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання її дитини, оскільки вона не надає матеріальної допомоги на його утримання, відповідно до ст. 180 СК України. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 969,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved