Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

22.11.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою корить 41\~091,46 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» ( надалі ПАТ «Страхова компанія «АРКС») та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом ЕР208444536 ( строк дії 01.04.2022 по 31.03.2023) відносно транспортного засобу NISSAN PATROL, р.н. [NUMBER] . 04.03.2023 о 11 год. в м. Івано-Франківську сталося ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes-Benz CLA 200, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з довідки про ДТП №3023065520498989 та постанов Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.06.2023 ( справа №344/7622/23, №344/7623/23), ДПТ сталось внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 2.10., 2.3.б, 13.1 ПДР України. Відповідно до ремонтної калькуляції №1.102.23.0000950 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz CLA 200, р.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ( п. запасні частини знижка 55%) складає 41\~091,46 грн. До АТ « СК «АРКС» із заявою про страхове відшкодування звернулась потерпіла [PERSON] . З урахуванням страхового акту №АRХЗ653389 від 04.05.2023, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 41\~091, 46 грн. В розрахунку суми страхового відшкодування допущено технічну помилку, в даті ремонтної калькуляції, зазначено 20.04.2023, замість 28.04.2023. Враховуючи, що водій самовільно залишив дорожньо-транспортну пригоду до АТ «СК «АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди. 27.07.2023 на адресу відповідача було надіслано претензію, така була отримана, що підтверджується листом відповідача. 04.09.2023 відповідачу на його лист була направлена відповідь. З боку відповідача не вчинено жодних дій на відшкодування збитків. Таким чином, до позивача перейшло у порядку регресу право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди. 17.01.2024 представником відповідача адвокатом Г. Голубом подано відзив. У позові просить відмовити. Зокрема зазначено, що за наслідками розгляду справ про адміністративні правопорушення за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, що інкримінувались [PERSON] , провадження закриті без розгляду по суті на підставі ст. 38 КУпАП. Не було встановлено вини відповідача. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не породжує жодних наслідків. Будь-яким доказом, не було доведено участі відповідача у ДТП. Разом з тим, [PERSON] 16.03.2023 у заяві на виплату відшкодування вказує, що таке відбулось 09.03.2023 о 10 год., при цьому ДТП по матеріалах справи відбулось 04.03.2023 о 15 год. 53 хв. Відтак, [PERSON] мала намір приховати ДТП, але помилилася у двох датах. Також звертає увагу на помилку у даті калькуляції, що в свою чергу ставить під сумнів позовні вимоги. Відтак, вважають, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування за подію, яка мала місце 09.03.2023 о 10 год., а згідно страхового Акту о 11 год. Також вказує, незрозуміло, де автомобіль перебув більше 1 місяця до складання акту. З цього часу, також такий міг потрапити в ДТП. Вважають, що позивач не володів чіткою інформацією щодо ДТП стосовно якого вчинив виплату страхового відшкодування без встановлення факту участі у ДТП та доведення вини відповідача, як і залишення місця такого ДТП. 28.08.2023 відповідачем направлено обґрунтовану відповідь на претензію відповідача про виплату. Відповідач не здійснював жодних виплат, так як його вина відсутня, він не причетний до будь-якого ДТП. 29.01.2024 подано відповідь на відзив, де зокрема зазначено в довідці про ДТП зазначено про пошкодження автомобіля, що відповідає акту огляду. Щодо вірогідності іншої ДТП за участю [PERSON] , то такі є лише припущеннями. 05.02.2024 - подано додаткові пояснення представником відповідача. Зокрема, зазначено, що саме у довідці про ДТП вказано, що пошкодження автомобіля відбулось під час відкривання дверей. Звертають, увагу, що «технічні помилки» щодо факту ДТП присутні у всіх документах, доданих позивачем до матеріалів справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Голуб Г. просив у позові відмовити через безпідставність з мотивів, що викладені письмово. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом ЕР208444536 ( строк дії 01.04.2022 по 31.03.2023) відносно транспортного засобу NISSAN PATROL, р.н. [NUMBER] . Страхова сума за шкоду завдану майну становить 130\~000 грн., розмір франшизи 0 грн. ( а.с. 8). 16.03.2023 [PERSON] звернулася із заявою до ПАТ «СК «АРКС» на виплату страхового відшкодування щодо події, що мала місце 09.03.2023 о 10 год.. Разом з тим, зазначено відомості про пошкоджений транспортний засіб - автомобіль Mercedes-Benz CLA 200, р.н. [NUMBER] ( а.с. 13). Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/7622/23, від 20.06.2023 провадження по справі відносно [PERSON] за ст.122-4 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП ( а.с. 10). Згідно з такою постановою, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 04.03.2023 року о 15 год. 53 хв., в м. Івано-Франківську, по вул. В. Великого, 13, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Patrol» д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Поряд з цим, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/7623/23, від 20.06.2023, провадження по справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 04.03.2023 року о 15 год. 53 хв., в м. Івано-Франківську, по вул. В. Великого, 13, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Patrol» д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , який припаркувала [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( а.с. 11). Відповідно до довідки № 3023065520498989, Управління Патрульної поліції в Івано-Франківській області вих.. 24.04.2023 №5231/4./20.2023, що адресовано СК «АРКС», зазначено, що місце скоєння ДТП вул. В.Великого,13, м. Івано-Франківськ, дата та час 04.03.2023 о 15 год. 52 хв.; сталася дорожньо-транспортна пригода наїзд на транспортний засіб, що стоїть під час відкривання дверей. Учасники ДТП : автомобіль NISSAN PATROL, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль Mercedes-Benz CLA 200, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зокрема, зазначено, що зовнішнім виглядом установлено, що обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Щодо автомобіля [PERSON] пошкоджено передню праву частину, бокову праву частину, задню праву частину; щодо автомобіля [PERSON] пошкоджено передню ліву частину. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 2.10. а. ПДР, п. 2.3.б. ПДР, п.13.1. ПДР ( а.с. 9). Так згідно з п. 2.10. а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний , негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. За 2.3. б. ПДР Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до 13.1. ПДР Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Згідно із протоколом огляду транспортного засобу від 10.04.2023, автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , складеного аварійним комісаром, на таку наявні наступні пошкодження : бампер передній ЛФП, фара тріщина, крило ПЛ деформація ( а.с. 19-21). 28.04.2023 складено ремонтну калькуляцію №1.102.23.0, за якою вартість ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] становить 41\~091, 46 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, справа №1.202.23.0000950, дата ДТП 04.03.2023, договір страхування ЕР208444536 від 01.04.2022 ( а.с. 16-18). Відповідно до дослідженого в судовому засіданні аудіозапису розмови телефонного звернення [PERSON] із представником АТ « Страхова компанія «АРКС», [PERSON] повідомляє про те, що працівники поліції повідомили, що він причетний до ДТП. При цьому, останній раз на автомобілем він користувався в суботу, 04.03.2023 приблизно з 11 год. до 17 год., однак жодного зіткнення чи удару не спостерігав. Він оглянув свій автомобіль і виявив з правої сторони «царапину». Відповідно до пункту «в» ст. 38.1.1 статті\~38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, зокрема, самовільно залишив місце пригоди. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1167,1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення\~статті 1188 ЦК України\~свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої\~статті 247 КУпАП\~- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах:від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 29 квітня 2020 року в справі №№ 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення\~Правил дорожнього руху\~не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц (провадження № 61-23811св18) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7\~статті 247 КУпАП\~можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої\~статті 247 КУпАП\~у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відповідно до частини четвертої\~статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, той факт, що відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, як і за ст. 122-4 КУпАП не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки провадження у справі закрито з не реабілітуючих підстав, а у зв`язку з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин дорожньо-транспортній пригоді, які і того, що він не покидав місця ДТП 04.03.2023 о 15 год 52 хв.. Отже, судом встановлено, 04.03.2023 о 15 год. 52 год. мало місце ДТП за участю автомобіля відповідача, після якого самовільно покинув місце пригоди, не повідомивши орган поліції. Той факт, що у заяві на виплату страхового відшкодування, [PERSON] зазначено дату 10.03.2023 10 год., не спростовує факту, що страховий випадок мав місце 04.03.2023 о 15 год. 53 хв. за участю автомобіля NISSAN PATROL, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes-Benz CLA 200, р.н. [NUMBER] , оскільки за заявою була заведена страхова справа, встановлювався предмет такого страхового випадку, яким стало ДТП, що мало місце 04.03.2023 о 15 год. 53 хв. Про вказане, також, свідчить розрахунок суми страхового відшкодування, який погодила 02.05.2023 [PERSON] , де дата ДТП зазначена - 04.03.2023. Разом з тим, слід зазначити пошкодження, щодо транспортного засобу «Mercedes Benz» д.н.з. [NUMBER] , що зафіксовані у довідці ДТП, співвідносяться з тим, що зазначені в акті огляду. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до платіжної інструкції №970714, від 05.05.2023 АТ « Укрсиббанк», АТ «СК «АРКС» перерахувало [PERSON] 41\~091, 46 грн. на відшкодування згідно акту №ARX3653389 ( а.с. 14). Позивачем на адресу відповідача була направлена 27.07.2023 про сплату вказаної суми страхового відшкодування в порядку регресу. Однак відповідач у позасудовому порядку вказані збитки не відшкодував, заперечуючи свою причетність у ДТП, 28.08.2023 надіслав відповідь на претензію. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення в цілому. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~684 грн. На підставі та

Outcome: approved