Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

13.03.2024 представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача на користь товариства заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Як підставу зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 28.04.2023-100000618, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 5000,0 гривень, строком на 42 дні. Процентна ставка "Економ" - у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовуються протягом первинного періоду. Процентна ставка "Стандарт" - у розмірі 3 % за 1 день користування кредитом, застосовується окрім первинного періоду. Кошти відповідачу були надані, що підтверджується квитанцію про їх перерахунок. Тобто, ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 10600,0 гривень станом на 06.03.2024, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,0 гривень та 5600,0 гривень за процентами. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 28.04.2023, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , у розмірі 10600,0 гривень та судових витрат у розмірі 2422,40 гривень. За відповіддю Дубовецької сільської ради № 02.1/319 від 15.03.2024 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 08.05.2024 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачу надіслані судові повістки за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи, де він їх отримав особисто . Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 28.04.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28.04.2023-100000618 шляхом підписання Заявки електронним підписом з одноразовим ідентифікатором № С944, яка є невід`ємною частиною даного Договору (а. с. 9-10). Згідно копії квитанції ID платежу 2292831046 від 28.04.2023 (а. с. 12), [PERSON] на його картку 516875*46 надано кошти у розмірі 5000,0 гривень, призначення платежу - видача за договором № 28.04.2023-100000618 (а. с. 12). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором № 28.04.2023-100000618 від 28.04.2023 (а. с. 16), загальна вартість кредиту складає 9200,0 гривень. Згідно з довідкою - розрахунком за кредитним договором № 28.04.2023-100000618 від 28.04.2023 (а. с. 19) заборгованість [PERSON] складає 10600,0 гривень, з яких: 5000,0 гривень - основний борг, 5600,0 гривень - проценти, які нараховані за період з 28.04.2023 до 08.06.2023. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти на загальну суму 5000,0 гривень. Перерахування коштів за кредитним договором було здійснено безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача [PERSON] , що підтверджується квитанцією. Натомість, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № Ц000003721 від 07.03.2024 (а. с. 5). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 гривень сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12 ЦПК України,

Outcome: approved