Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач зазначав, що 17.07.2015 відповідач о 22 годині 20 хвилин в м. Києві на-перехресті вул. Електриків та вул. Набережно-Рибальської, керуючи транспортним засобом «Тойота Авенсіс» н.з. [NUMBER] , перед початком руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не надав дорогу автомобілю «БМВ» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та автомобілі зазнали значних пошкоджень. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.10.2017 № 758/7507/16 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 15.04.2015 № 76-ст відповідач був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . Станом на 17.07.2015 легковий автомобіль «Тойота Авенсіс» н.з. [NUMBER] , був закріплений та переданий під звіт відповідачу, (Наказ командира військової частини [NUMBER] по технічній частині від 27.05.2015 № 16 «Про закріплення автомобільної техніки за водіями»). Зазначений автомобіль належить військовій частині [NUMBER] на праві оперативного управління. Згідно Звіту № 81/11/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 28.11.2018, розмір заподіяного матеріального збитку військовій частині склав 214976 грн. 26 коп., також враховуючи вартість послуги «Оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ)» 4000 грн., кінцева сума нанесених збитків державі, в особі позивача, складає 218 976 грн. 26 коп. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 12.07.2016 № 132-ст відповідач вибув до нового місця служби. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 218 976 грн. 26 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. У відзиві на позов представник відповідача вказав на те, що підстави для притягнення [PERSON] до повної матеріальної відповідальності відсутні, з наказом від 27.05.2015 № 16 [PERSON] ознайомлений не був, звіт не може бути належним доказом у справі, оскільки [PERSON] не є атестованим експертом і відсутній в реєстрі експертів, відповідача не було запрошено на огляд автомобіля, сам звіт містить помилки та неточності, позивач пропустив строк звернення до суду, а тому просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. У відповіді на відзив позивач підтримав свою правову позицію, викладену у позові та просив позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача та представник відповідача не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за вісутності учасників справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 15.04.2015 № 76-ст [PERSON] був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] (а.с. 7). 17.07.2015 о 22 годині 20 хвилин в м. Києві на-перехресті вул. Електриків та вул. Набережно-Рибальської сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON] керуючи транспортним засобом «Тойота Авенсіс» н.з. [NUMBER] , перед початком руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не надав дорогу автомобілю «БМВ» н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів та автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 27.10.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 11-13). Транспортний засіб «Тойота Авенсіс» н.з. [NUMBER] належить військовій частині [NUMBER] (а.с. 14), який було передано [PERSON] (а.с. 15). Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] від 12.07.2016 № 132-ст [PERSON] вибув до нового місця служби (а.с. 8). Відповідно до звіту № 81/11/18 від 28.11.2018 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку складає 214 976 грн. 29 коп. (а.с. 17-43). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), (надалі Положення), передбачено, що це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Пунктом 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України (п. 7). Згідно з п.8 Положення, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Відповідно до п. 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Так як з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої була завдана шкода, суд приходить до висновку висновку про наявність підстав для покладення матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, як це передбачено п. 10 Положення, оскільки шкоду заподіяно недбалим виконанням ним службових обов`язків. Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] від 27.05.2015 № 16 «Про закріплення автомобільної техніки за водіями», за [PERSON] був закріплений автомобіль «Тойота Авенсіс» н.з. [NUMBER] (а.с. 9). Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, доказів того, що [PERSON] був ознайомлений з зазначеним наказом, позивачем суду не надано. Твердження позивача про те, що наявність підпису відповідача в паспорті (формулярі) (а.с. 15) свідчить про ознайомлення [PERSON] з наказом від 27.05.2015 № 16 суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вказаного формуляра в ньому міститься запис про підстави передачі [PERSON] автомобіля, однак відсутні будь-які дані, які б свідчили про ознайомлення [PERSON] зі змістом наказу від 27.05.2015 № 16. Покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності не відповідає вимогам зазначеного Положення, оскільки матеріали справи не містять даних про вчинення умисних протиправних дій, дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину або посилання на наявність інших обставин, за яких настає повна матеріальна відповідальність. Таким чином, суд дійшов висновку про те що [PERSON] несе матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. В матеріалах справи відсутня довідка про грошове забезпечення [PERSON] , у зв`язку з чим, з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] підлягає стягнення шкода у розмірі місячного грошового забезпечення [PERSON] станом дату заподіяння шкоди - 17.07.2015. Одночасно суд не приймає до уваги твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності на підставі КЗпП України, оскільки положення КЗпП України не поширюються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди-27.10.2017 військова частина [NUMBER] звернулася до суду з позовом 16.07.2019, тобто в межах строку позовної давності. Оскільки позовні вимоги підлягають задовленню частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 225 грн.

Outcome: partial