Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Виклад позиції позивача Позивач Київський міський центр зайнятості у грудні 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що 31.03.2022 року [PERSON] звернувся із заявою про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості від 01.04.2022 відповідачу надано статус безробітного з 31.03.2022 та призначено виплату допомоги по безробіттю з 31.03.2022 по 25.12.2022, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості від 25.05.2022 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації з 25.05.2022. При здійсненні обміну даними про особу з ПФУ, ЦЗ виявлено розбіжності, а саме: відсутня дата та підстава припинення трудових відносин гр. [PERSON] з ФОП [PERSON] . Крім того дані про особу з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування містять відомості про отримання Відповідачем доходу за квітень 2022 у сумі 7335,00 грн. та за травень 2022 у сумі 7570,00 грн. від ФОП [PERSON] . Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості від 03.08.2022 прийнято рішення щодо повернення [PERSON] нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. З метою досудового врегулювання спору Київським міським центром зайнятості надіслано на ел.адресу відповідача лист-повідомлення №08-841/10-21/23 від 23.05.2023 року про необхідність повернути в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття. На вказаний лист відповідачем 23.05.2023 року надана відповідь з відмовою відшкодувати кошти. Станом на дату подання позову вище вказані кошти в добровільному порядку Відповідачем не повернуті. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму 7 600,99 грн. та судові витрати. Рух справи в суді першої інстанції Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31.01.2024 року Цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів було передано за підсудністю до Ямпільського районного суду Сумської області. Справа до Ямпільського районного суду надійшла 13.03.2024. Ухвалою від 14.03.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Представник позивача в позовних вимогах просить суд про розгляд справи без участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не подавався. Тому суд зі згоди представника позивача розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що у зв`язку зі змінами в структурі та штатному розписі Київського міського центру зайнятості, 22.12.2022 об`єднано Солом`янську філію Київського МЦЗ, Шевченківську філію Київського МЦЗ та Печерську філію Київського МЦЗ, та утворено Центральне управління Київського міського центру зайнятості. Після об`єднання було проведено інвентаризацію о/с безробітних. Після чого було виявлено відсутність закритих о/с Шевченківської районної філії КМЦЗ: [PERSON] , [PERSON] ю, [PERSON] , [PERSON] . Втрачені справи було відновлено з програмного продукту ЄІАС.нет. /Акт від 24.02.2023 а.с.7/ 31.03.2022 року [PERSON] звернувся із заявою про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості від 01.04.2022 відповідачу надано статус безробітного з 31.03.2022 та призначено виплату допомоги по безробіттю з 31.03.2022 по 25.12.2022, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості від 25.05.2022 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації з 25.05.2022 /а.с. 15/. При здійсненні обміну даними про особу з ПФУ, ЦЗ виявлено розбіжності, а саме: відсутня дата та підстава припинення трудових відносин гр. [PERSON] з ФОП [PERSON] . Крім того дані про особу з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування містять відомості про отримання Відповідачем доходу за квітень 2022 у сумі 7335,00 грн. та за травень 2022 у сумі 7570,00 грн. та червень 2022 в сумі 7570,00 грн. від ФОП [PERSON] /а.с. 14/. Згідно витягу з наказу ФОП [PERSON] від 20.12.2021 №13о/с Про прийняття на роботу, встановлено, що [PERSON] прийнято на посаду експедитора транспортного з 21.12.2021 /а.с. 12/. Згідно інформації ФОП [PERSON] від 26.07.2022 встановлено, що [PERSON] прийнято на посаду експедитора транспортного з 21.12.2021 згідно наказу від 20.12.2021 №13о/с та працює по теперішній час /а.с. 13/. 02.08.2022 ЦЗ складено Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкового державне соціального страхування на випадок безробіття» №971 /а.с. 11/. Згідно висновків Акту: [PERSON] 21.12.2021 було прийнято на посаду експедитора транспортного до ФОП [PERSON] , та працює по теперішній час. Згідно довідки-розрахунку від 02.08.2022 №140 розмір нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 31.03.2022 по 24.05.2022 становить 7600,99 грн. /а.с. 16/. Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, з 21.12.2021 року відповідач належав до категорії зайнятого населення, про що не повідомила Шевченківську районну філію Київського міського центру зайнятості в період перебування на обліку у якості безробітного. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості від 03.08.2022 прийнято рішення щодо повернення [PERSON] нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. З метою досудового врегулювання спору Київським міським центром зайнятості надіслано на ел.адресу відповідача лист-повідомлення №08-841/10-21/23 від 23.05.2023 року про необхідність повернути в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття /а.с. 17/. На вказаний лист відповідачем 23.05.2023 року надана відповідь з відмовою відшкодувати кошти /а.с. 18/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон 1533-ІІІ), загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон 5067-VІ), безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 4 Закону 5067-VІ, зокрема до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості. Згідно зі ст. 23 Закону 5067-VI, Позивач здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційну-аналітичну систему (далі - ЄІАС) центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію, що надходить від територіальних органів в процесі діяльності, громадян, роботодавців та органів державної влади. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пов`язуються з початком настання безробіття, тобто, наданням особі статусу безробітного. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Пунктом 4 частини другої статті 44 вказаного Закону визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі). Відповідно до пунктів 9, 17 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг); також з інших підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних. Згідно пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. За приписами частини другої і абзацу першого частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, [PERSON] при зверненні до центру зайнятості 31.03.2022 приховав факт свого працевлаштування та отримання доходу, був зайнятою особою, а відтак не належав до числа безробітних осіб та не мав підстав на отримання допомоги по безробіттю. А відтак, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 7600,99 грн. безпідставно виплаченої йому допомоги на випадок безробіття. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved