Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» 28.06.2023, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №19478, вчинений 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості у загальному розмірі 13\~109 грн. 01 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 12.12.2018 між ним та ТОВ «ФК «ДІНЕРО» було укладено кредитний договір №L7451512 (AG1010536) зі строком дії до 11.01.2019, що є кінцевою датою повернення кредиту. Правочин було укладено в електронному вигляді без нотаріального посвідчення. У травні 2023 року [PERSON] стало відомо про наявність у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. виконавчого провадження ВП №6526645, відкритого 23.04.2021 з примусового виконання виконавчого напису №19478, вчиненого 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №L7451512 (AG1010536) від 21.12.2018 у загальному розмірі вимог 13\~109 грн. 01 коп. Лише зі змісту постанови приватного виконавця він дізнався про існування виконавчого напису. Зі змісту виконавчого напису позивачеві стало відомо, що ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФК «ДІНЕРО» на підставі укладеного між ними договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №02112018-Д від 02.11.2018. Самого виконавчого напису він не отримував, як і вимог про досудове погашення боргу від кредитора. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення його як позичальника з боку ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж виконавчий напис вчинено з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, що є неприпустимим в силу положень закону. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 03.07.2023 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.34-35). У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №187 від 04.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. (а.с.60, 61). Ухвалою суду від 12.04.2024 цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.62) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Позивач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечило, відзив на позов у встановлений строк не подало, хоча достеменне обізнане з наявністю справи у провадженні суду, отримувало позов з додатками (а.с.46) та повістки про виклик до суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в судове засідання не з`явилася, правом на подання письмових пояснень не скористалася, однак попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.53). Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, Наказом Міністерства юстиції України від 24.02.2021 №727/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 №1 на підставі підпунктів «е» та «з» п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про нотаріат» анульовано свідоцтво про\~право на\~заняття нотаріальною\~діяльністю на\~ім`я [PERSON] у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам. Хоча й Наказ Міністерства юстиції України від 24.02.2021 №727/5 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю [PERSON] визнаний протиправним та скасований постановою Верховного Суду від 27.10.2022 у справі №240/4296/21, однак станом на 08.05.2024 відомості про поновлення [PERSON] нотаріальної діяльності в Єдиному реєстрі нотаріусів відсутні. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2021 за заявою ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 39992082, юридична адреса: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд.8, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №19478, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №L7451512 (AG1010536) від 12.12.2018 за період з 31.07.2019 до 06.01.2021 у загальному розмірі вимог 13\~109 грн. 01 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 6\~100 грн. 00 коп., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 909 грн. 00 коп., строкову заборгованість за штрафами і пенями 6\~100 грн. 01 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто зі стягувача плату на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат», яка відповідно підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с.23). Зі змісту виконавчого напису слідує, що ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №L7451512 (AG1010536) від 12.12.2018, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «ДІНЕРО», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №02112018-Д від 02.11.2018, укладеного між ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» та попереднім кредитором ТОВ «ФК «ДІНЕРО». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] надав копію кредитного договору №L7451512 (AG1010536) від 12.12.2018, укладеного з ТОВ «ФК «ДІНЕРО», не оспорюючи при цьому факт виникнення між ним та кредитором фінансово-договірних зобов`язань. Як слідує зі змісту договору (а.с.15-16), [PERSON] отримав в ТОВ «ФК «ДІНЕРО» кредит у формі ліміту кредитної лінії в сумі 6\~100 грн. зі сплатою процентів за ставкою 0,50% в день, датою повного погашення кредиту визначено 11.01.2019. Договір укладено у формі подання заявки позичальником через особистий кабінет на порталі із прийняттям оферти банку. Дослідженням змісту та форми кредитного договору встановлено, що договір було укладено за правилами електронної комерції шляхом підписання його клієнтом електронним підписом аналогом ЕЦП. Доказів оспорювання договору, визнання недійсним позивач суду не надав. На підтвердження дійсності статусу ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» як нового кредитора за кредитним договором №L7451512 (AG1010536) від 12.12.2018, укладеним з [PERSON] , на виконання ухвали суду від 03.07.2023 відповідач надав суду копію договору відступлення прав вимоги №02112018-Д від 02.11.2018 з долученням витягу з реєстру боржників відносно [PERSON] на загальну суму відступлених вимог 13\~109 грн. 01 коп. (а.с.42, 43). З 23.04.2021 виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., виконавче провадження №65266451, боржником за яким є [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] (а.с.17-18). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до нього не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано й доказів отримання ним вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідженням змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що він вчинений на кредитному договорі №L7451512 (AG1010536) від 12.12.2018, строк платежу за яким настав 11.01.2019, про стягнення заборгованості, нарахованої за період з 31.07.2019 до 06.01.2021, тобто після закінчення строку кредитування, зважаючи на заявлений у виконавчому написі період стягнення боргу. До того ж нарахування процентів за користування кредитом після строку кредитування суперечить приписам ст.1048 ЦК України. Вказані обставини свідчать про те, що заявлена стягувачем у виконавчому написі кредитна заборгованість не може бути безспірною. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014у Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже,\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29.06.1999 року\~у редакції станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням змісту договору про надання фінансового кредиту, невід`ємною частиною якого є публічна пропозиція (оферта) ТОВ «ФК «ДІНЕРО» на укладення договору, розміщена на сайті товариства в мережі Інтернет, паспорт споживчого кредиту, загальні умови договору кредитної лінії, встановлено, що за своїми характером він є договором приєднання та укладений у за правилами електронної комерції шляхом підписання його клієнтом підписом аналогом ЕЦП. Вказана форма договору виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису, оскільки він не може бути нотаріально посвідченим. Позивач також вказував, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФК « ПРОФІТ КАПІТАЛ» звернути стягнення за виконавчим написом на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.22 Закону), а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1\~073 грн. 60 коп. Вимог про відшкодування інших витрат із їх підтвердженням доказами, позивач не заявляв.

Outcome: approved