Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Бартошук В.О. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до покращення стану здоров`я позивачки; Зобов`язати відповідача [PERSON] допомагати непрацездатній матері [PERSON] по домашньому господарству (прибирати у помешканні, готувати їжу, доставляти за необхідності ліки та продукти харчування), починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і довічно, у вільний від роботи час, а саме, щодня у період з 19:00 до 21:00 на протязі 1 години. В обгрунтування позову зазначає, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) безтерміново з висновком про умови та характер праці - «працепристосування». Зазначає, що на даний час позивачка не має можливості працювати у зв`язку з поганим станом здоров`я, потребує постійного проходження лікування у кардіологічному та неврологічному відділенні, нагляду хірурга. Становище позивачки - вкрай нужденне, оскільки єдиним її доходом є пенсія в розмірі 2520 грн., якої не вистачає на оплату комунальних послуг, придбання ліків та продуктів харчування, забезпечення себе товарами першої необхідності. Крім того, у зв`язку зі слабким здоров`ям позивачка не має можливості самостійно повноцінно вести домашнє господарство. [PERSON] є сином позивачки та на даний час мешкають разом за однією адресою: [ADDRESS] . Інших працездатних осіб, зобов`язаних утримувати позивачку згідно положень чинного законодавства України, немає. Не зважаючи на сумісне проживання, відповідач матеріальної допомоги на утримання матері (позивачки) добровільно не надає, не допомагає по господарству, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою з нормальним станом здоров`я, може працювати та отримувати дохід, тому позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однією із сторін або власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 17.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, до матеріалів справи додали заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд розглядати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності... Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. За частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При цьому суд, розглядаючи справу, враховує особливість спірних правовідносин, які виникли між сторонами та

Outcome: dismissed