Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

06.03.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 2015 р.н. в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з початку 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] винкли фактично шлюбні відносини, які станом на дату подання позовної заяви припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] ., яка проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід, має нерухоме майно у власності та має змогу сплачувати аліменти в розмірі з усіх видів його заробітку, інших осіб на утриманні позвач не має. Позивач зазначила, що гроші їй необхідні для утримання дитини, забезпечення якої є обов`язком обох батьків. 22.04.2024 представником відповідача [PERSON] , адвоката Байди М.О.. засобами електронного зв`язку подано відзив на позовну заяву, в якому просила задовольнити позовні вимоги частково, оскільки відповідач має на утриманні іншу дочку [PERSON] , [INFO] , на користь якої з відповідача стягуються кошти на підставі відкритого виконавчого провадження АСВП [NUMBER] від 04.07.2017 року, також зазначила, що у його власності не має жодного нерухомого чи рухомого майна. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій просила судові засідання проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, представик відповідача подала заяву про розгляд страви за їх відсутності, просила врахувати викладені у відзиві заперечення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, встановив наступні фактичні обставини: 20.01.2015 у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим посторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 127 від 11.01.2017.(а.с.9) Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.03.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом зі своєю матір?ю за адресою: [ADDRESS] . Відомості про спільне проживання із відповідачем - відсутні. Так само відсутні відомості щодо наявності домовленості з приводу участі батька - [PERSON] у вихованні та утриманні доньки [PERSON] . Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не довів на підтвердження своїх посилань на добровільне перерахування коштів на рахунок позивачки коштів на утримання дитини, а тому суд вважає переконливими твердження позивача щодо ухилення батька від обов?язку утримувати дитину - [PERSON] . Також, суд зазначає, що це є правом матері дитини вимагати саме стягнення аліментів у примусовому порядку на утримання дитини, і не залежати від примушування батька дитини сплачувати аліменти в добровільному порядку, витрачаючи на це час та зусилля. І доказів на підтвердження того, що відповідач сплачує аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] в добровільному порядку в тому розмірі, який визначений законодаством, суду під час розгляду справи з березня 2024 року не надано. За таких обставин, суд вважає встановленими факти, якими обґрунтовуються вимоги позивача, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Як визначено ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище як позивача, так і відповідача, ті обставини, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, який працевлаштований, отирмує заробітню плату, здатен забезпечувати свою малолітню дитину, до суду не надані дані щодо неможливості матеріального забезпечення своєї другої дитини саме в такому розмірі, в якому просить стягнути позивачка. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, з 06.03.2024 року і до повноліття дитини. Саме такий розмір аліментів суд вважає достатнім та обґрунтованим при вирішенні даного питання. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що наявність на утриманні відповідача іншої неповнолітньої дитини (17 років 8 місяців), не значить про неможливисть сплачувати аліменти на утримання своє другої дитини - [PERSON] , 2015 р.н. у заявленому позивачем та передбаченому законом розмірі, враховуючи рівність прав дітей на матеріальне забезпечення від своїх батьків. Також, суд зазначає, що з наданих відповідачем до відзиву документів неможливо встановити, що саме за цим виконавчим провадженням проводиться примусове стягнення аліментів на дитину, а інших доказів на підтвердження добровільного або примусового стягнення аліментів на дитину, 2006 року народження відповідасем не надано, і відсутні відомості в якому саме розмірі стягуються аліменти на цю дитину. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів. Статтею 80 ч.3 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Також, зазначаю, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин,що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, або їх скасування. Таким чином, враховуючи викладене, з врахуванням наданого позову та відзиву та наданих заперечень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки (але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від його заробітку щомісячно, починаючи з 06.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved