Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

АТ «А-БАНК» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.12.2017 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та банком кредитний договір. Також всі основні умови кредитування доведені відповідачеві в Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов Договору. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим у відповідача станом на 01.10.2023 існує заборгованість в сумі 24684,72 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 14569,48 грн та заборгованості за відсотками 10115,24 грн. Згідно пунктів 2.1.1.5.5 та 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, позичальник зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, в добровільному порядку борг не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-БАНК», тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 28.12.2017 станом на 01.10.2023 в сумі 24684,72 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 14569,48 грн та заборгованості за відсотками 10115,24 грн, та стягнення з відповідача судових витрат в сумі 2684,00 грн. Ухвалою судді від 11.12.2023 провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. На підставі ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у позові заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 26 грудня 2023 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, що підтверджується дублікатом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не подав, крім того від нього не надходили будь-які заяви чи клопотання. Оскільки відповідач не подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНК, яка особисто підписана відповідачем 28.12.2017, [PERSON] згоден з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами, основними умовами обслуговування та кредитування, що розміщені в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, екземпляр договору отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-БАНК www.a-bank.com.ua. Також згідно Анкети-заяви [PERSON] ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання послуг накопичення Скарбничка та погодився оформити дану послугу. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту відповідачу роз`яснено та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами та правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування він отримав. Одночасно із Анкетою-заявою 28.12.2017 відповідач підписав простим електронним підписом Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти. Також у Паспорті зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Пунктом п`ятим частини першої статті третьої Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію», в редакції\~на дату\~підписання Анкети-заяви\~та Паспорту (далі\~ Закон\~№675-VIII)\~визначено,\~щоелектронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.3 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону №675-VIII). Частиною 12 ст.11 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі ч.13 ст.11 Закону №675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Зі змісту абз.1 ч.1 ст.12 Закону №675-VIII вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України від 22 травня 2003 року №852-ІV «Про електронний цифровий підпис», в редакції на дату підписання Анкети-заяви та Паспорту, електронний підпис це дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Згідно ч.2 ст.3 Закону України від 22 травня 2003 року №852-ІV «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Частиною 1 ст.17 Закону №675-VIII визначено, що сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором. Зі змісту ч.1 ст.205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.1\~ст.207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ч.1 та 2 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 цієї статті). Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України \~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 28.12.2017 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується копією довідки про відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] та надання йому кредитних карток, а саме: №5169157307033732 строком дії до жовтня 2021 року, №4323355202407367 строком дії до лютого 2021 року, №5375235101309225 строком дії до грудня 2024 року, №5375235104516735 строком дії до квітня 2027 року. З копії довідки за лімітами вбачається, що [PERSON] на підставі договору б/н від 28.12.2017 за період з 28.12.2017 до 01.10.2023 встановлено такі кредитні ліміти: 28.12.2017 встановлено ліміт в сумі 500,00 грн; 26.09.2018 відбулося збільшення кредитного ліміту, який склав 15000,00 грн; 26.04.2023 відбулося збільшення кредитного ліміту, який склав 14569,48 грн; 21.07.2023 відбулося збільшення кредитного ліміту, який склав 14600,00 грн. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч.1 ст.611 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Нормами ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з копії виписки по картці [PERSON] від 01.10.2023 за період 28.12.201701.10.2023 відповідач повністю використав наданий йому кредитний ліміт, тому баланс на кінець періоду склав мінус 24684,72 грн. Отже судом встановлено, що Анкета-заява від 28.12.2017 та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 28.12.2017 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладені в письмовій та електронній формах, так як містять особисті та електронні підписи відповідача та представника позивача, зі змісту яких вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для кредитних договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, з якими позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання зазначених документів, тому Анкета-заява та Паспорт споживчого кредиту мають силу договору, який вважається таким, що вчинений у письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.205 та ст.207 ЦК України. В порушення зазначених норм ЦК України та умов договору б/н від 28.12.2017 відповідач не надав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком, у [PERSON] станом на 01.10.2023 існує заборгованість, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, в сумі 24684,72 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (прострочений) 14569,48 грн та заборгованості за процентами на прострочену заборгованість 10115,24 грн. Враховуючи зазначене та те, що станом на 01.10.2023 [PERSON] , використавши кредитний ліміт, не сплатив заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2017, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 24684,72 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2684,00 грн, який позивач просить стягнути з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved