Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Короткий зміст позову. 25.01.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до повнолітньої доньки [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання щомісячно в розмірі 3000 грн. з урахуванням індексації. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є непрацездатним, має захворювання, лікування яких коштує дорого, а отриманої ним пенсії не вистачає навіть на оплату комунальних послуги та їжу. Тому він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим [PERSON] є батьком повнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Так, донька [PERSON] добровільно надає йому матеріальну допомогу в силу своїх можливостей. Але цих коштів не вистачає на лікування. Донька [PERSON] в добровільному порядку не виконує свого обов`язку утримувати непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги. Хоча матеріальний стан [PERSON] дозволяє надавати батьку матеріальну допомогу. Так, донька [PERSON] працює фізичною особою - підприємцем, має право власності на п`ять об`єктів нерухомого майна у м. Дніпро, три автомобіля. Більш того, [PERSON] незаконно позбавила [PERSON] права власності на належний йому будинок за адресою: [ADDRESS] , вигнала його з дому без речей та коштів для існування. Хоча Дніпровським апеляційним судом та Верховним Судом було захищено право власності [PERSON] на належний йому будинок у м. Дніпро, проте [PERSON] змінила замки у будинок та не впускає його до дому. Після вирішення в суді цивільного спору щодо будинку [PERSON] на його користь, [PERSON] безпідставно звинуватила [PERSON] у незаконному заволодінні її речами, які знаходилися в його будинку, тому за її заявою правоохоронні органи внесли до ЄРДР відомості про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а в межах кримінального провадження належний [PERSON] будинок був арештований. Тому [PERSON] не може проживати у своєму будинку. Отже [PERSON] змушений проживати у м. Кременчук в квартирі свого брата. За таких обставин [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Короткий зміст відзиву на позов, клопотання відповідача, її представника. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Снігур А.С. подав клопотання, в якому зазначив, що Крюківським районним судом м. Кременчука з порушенням правил підсудності відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, оскільки відповідач зареєстрована у [ADDRESS] , за вказаною адресою також і останнє відоме зареєстроване місце проживання позивача. Тому просили направити справу за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Також відповідач [PERSON] та її представник адвокат Снігур А.С. подали відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування зазначено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . А тому за ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про матеріальне забезпечення сім`ї, піклуватися одне про одного. За поданою позивачем довідкою про доходи від 03.01.2023 року, [PERSON] за останні 6 місяців 2022 року отримував пенсію в середньому розмірі щомісячно 3900 грн., що маже в двічі перевищувало прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Також [PERSON] має два транспортні засоби. Його дружина [PERSON] теж отримує пенсію, на неї зареєстроване право власності на житлове приміщення у м. Кременчуці. Крім того [PERSON] має двох повнолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON] . Донька [PERSON] за необхідності зобов`язана утримувати непрацездатного батька, для чого має достатньо доходів та нерухомого майна, належного їй на праві власності. Навпаки [PERSON] має інших утриманців: неповнолітнього сина та чоловіка, який не працює, є пенсіонером, хворіє, теж потребує лікування. Також і сама [PERSON] має захворювання, потребує лікування. А тому [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу батьку. Разом з тим, доводи [PERSON] про те що він хворіє, потребує лікування - не підтверджені належними та допустимими доказами. А тому [PERSON] не довів, що потребує матеріальної допомоги. Відповідно відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів для його утримання як непрацездатного батька, оскільки він не потребує матеріальної допомоги. Також вказано на безпідставність тверджень [PERSON] про те, що [PERSON] протиправно перешкоджає йому користуватися будинком у [ADDRESS] . Так [PERSON] подарував їй вказаний будинок, і саме за [PERSON] зареєстроване право власності на цей будинок. [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення проти майна [PERSON] , про що було внесено відомості до ЄРДР за №112021046680000780 від 22.12.2021 року. З метою забезпечення цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 31.05.2022 року було накладено арешт на цей будинок. Тому на теперішній час [PERSON] не є власником спірного будинку у [ADDRESS] . За таких обставин відповідач [PERSON] та її представник адвокат Снігур А.С. вважали позовні вимоги [PERSON] безпідставними, просили відмовити в їх задоволенні. Пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Третя особа [PERSON] подала суду письмові пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги батька [PERSON] про стягнення з повнолітньої доньки [PERSON] аліментів на його утримання. В обґрунтування пояснень зазначено, що [PERSON] пенсійного віку, є непрацездатним, хворіє, має лікуватися, що коштує дорого. А тому він потребує матеріальної допомоги. [PERSON] добровільно надає батьку допомогу, але цих коштів та пенсії батька недостатньо для оплати його лікування. Повнолітня донька [PERSON] має можливість допомагати батьку, оскільки працює, в період з 2015 по 2023 роки щорічно набувала право власності на численне нерухоме майно. Крім того [PERSON] протиправно відібрала у батька належний йому житловий будинок у м. Дніпро. А тому [PERSON] зобов`язана сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] , який потребує матеріальної допомоги. (а.с.170). Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.51). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2023 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , задоволено клопотання про витребування доказів. (а.с.156-157). Позиція учасників справи в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити. [PERSON] пояснив, що має двох повнолітніх доньок. Проте одна з них, [PERSON] незаконно позбавила його житла, тому на теперішній час він змушений жити в приймах або у брата, або у своєї дружини в м. Кременчуці. [PERSON] хворіє, тому потребує спокою, що неможливо забезпечити для нього у житловому приміщенні дружини, оскільки до неї в гості постійно приходять онуки. [PERSON] отримує пенсію, яка на момент розгляду справи у 2024 році становить 4875 грн. Також його дружина [PERSON] отримує пенсію близько 4500 грн. [PERSON] підтвердив, що має у власності будинок у м. Дніпро, має два транспортні засоби, а його дружині належить квартира у м. Кременчуці. [PERSON] зазначив, що хворіє, має онкологічне захворювання, катаракту очей, проблеми зі слухом, тому потребує лікування. За віком та станом здоров`я [PERSON] став непрацездатним. Проте розмір його доходу недостатній для виживання, лікування, оплати комунальних послуг та придбання їжі. Тому [PERSON] потребує матеріальної допомоги на лікування, задоволення фізіологічних потреб таких як придбання продуктів харчування, сплата комунальних послуг. За отриманням субсидії на оплату комунальних послуг він та його дружина не зверталися. [PERSON] добровільно надає допомогу донька [PERSON] . Але цих коштів йому не вистачає. Разом з тим його друга повнолітня донька [PERSON] працює фізичною особою підприємцем, має стабільний дохід, який дозволив їй придбати у власність п`ять об`єктів нерухомості, три автомобіля. Незважаючи на наведене, вона не надає йому матеріальної допомоги, обманним шляхом позбавила його можливості жити у належному йому будинку у м. Дніпро, не виконує рішення суду, яким визнано за ним право власності на його будинок, а договір дарування доньці будинку визнаний недійсним. З цих підстав [PERSON] просив суд задовольнити його позов, стягнути з його доньки [PERSON] аліменти в розмірі 3000 грн. на його утримання, як непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, з підстав, що [PERSON] отримує пенсію, яка в двічі більше ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. [PERSON] має дружину та другу доньку, які можуть його утримувати та забезпечити житлом. [PERSON] не подав суду належні та допустимі докази на підтвердження наявності у нього хвороб та на підтвердження несення ним витрат на лікування. А тому він не потребує матеріальної допомоги. Разом з тим [PERSON] має на утриманні неповнолітнього сина та чоловіка пенсіонера. А тому отриманий дохід не дозволяє [PERSON] утримувати ще батька. [PERSON] вважала, що батько [PERSON] подарував їй свій будинок, тому вона є його власником, що підтверджено витягом з реєстру нерухомого майна. На даний час щодо [PERSON] відкрито кримінальне провадження по факту вчинення викрадення з цього будинку майна [PERSON] , тому на будинок накладений арешт, й [PERSON] не має права ним користуватися. В наступні судові засідання відповідач [PERSON] та її представник адвокат Снігур А.С. не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Обставини встановлені судом, мотиви ухваленого рішення. Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 29.03.1996 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] народився [INFO] у м. Буськ Львівської області. (а.с.6). Отже, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є непрацездатною особою. Згідно з листом Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.03.2023 року №1840/01-27, за даними реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . (а.с.50). За таких обставин при відкритті провадження у справі суд визначив підсудність у справі за позовом [PERSON] про стягнення аліментів з дотриманням вимог ч.1 ст.28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача на території Крюківського району м. Кременчука, що відноситься до територіальної юрисдикції Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Згідно з довідкою про доходи №2893147556884815, сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, а саме у 2022 році за період з липня по листопад - 3897,60 грн щомісячно, за грудень - 3904,86 грн. (а.с. 9). В судовому засіданні позивач [PERSON] визнав, що на момент розгляду справи у 2024 році він отримує пенсію 4875 грн. Згідно з ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» у 2024 році прожитковий мінімум для непрацездатних осіб становить 2361 грн. Прожиткомвий мімнімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином [PERSON] отримує пенсію в розмірі, який майже в двічі перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, установлений у 2024 році. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2011 року, виданого Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою, на праві власності належить домоволодіння у [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 року у справі №204/1291/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.11.2021 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку по [ADDRESS] , укладений 15 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Іриною Вячеславівною за №175. Скасовано реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою по [ADDRESS] за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 30710794), проведену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Іриною Вячеславівною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45974207 від 15.03.2019 року) на підставі договору дарування від 15 березня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтакса Іриною Вячеславівною за №175. (а.с. 24-28). Конституцією України передбачено захист права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України). Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Суд установив, що за позивачем [PERSON] у відповідному державному реєстрі не зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте це не має вирішального значення, оскільки Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 року у справі №204/1291/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду 29.11.2021 року, захищено право власності [PERSON] на вказаний будинок, визнано недійсним укладений ним договір від 15.03.2019 року дарування цього будинку доньці [PERSON] , скасовано реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на цей будинок за донькою [PERSON] . Суд зобов`язаний врахувати існування та зміст чинної Постанови Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 року у справі №204/1291/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 29.11.2021 року, з яких вбачається, що саме [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Та обставина, що [PERSON] не може зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належне йому право власності на цей будинок по [ADDRESS] , внести інформацію в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування судовими рішеннями реєстрації права власності на цей будинок за донькою [PERSON] за недійсним договором дарування, внаслідок накладеного на будинок арешту за заявами його доньки [PERSON] - не впливає на наявність у нього права власності на цей будинок. Накладення обтяжень на належне особі майно в межах кримінального провадження - не позбавляє особу права власності на таке майно. Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 30.11.2022 року по справі № 537/5256/19, провадження № 61-5728св22. Також згідно з листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях №31/29-46аз від 02.02.2024 року, за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: 1) 30.09.1998 року марки «ГКБ8527», 1988 р.в., VIN-код [NUMBER] , 2)12.08.2010 року «DAEWOO NUBIRA ЗНГ», 2002 р.в., VIN-код [NUMBER] . 18.05.2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 122, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя. (а.с.90). Дружині [PERSON] - [PERSON] належить право власності на житлове приміщення: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №22326735, видане 29.05.2014 року Реєстраційною службою Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №335326911 від 12.06.2023 року. (а.с.96). В судовому засіданні позивач [PERSON] визнав, що на момент розгляду справи у 2024 році його дружина [PERSON] отримує щомісячно пенсію близько 4500 грн. [PERSON] подав виписку з медичної карти пацієнта з ТОВ «Візіум Кременчук» №1032/19 про те, що на момент обстеження 11.06.2022 року він має діагноз катаракта та складний міопатичний астигматизм правого ока, початкова катаракта та змішаний астигамизм лівого ока, епімакулярна фіброплазія обох очей. Лікування та рекомендації: факоемульсифікація катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи на правому оці, огляд раз на пів року. В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що така рекомендація лікаря була ним виконана, лікування проведено, вартість лікування оплачено, що підтверджено рахунком №15 від 01.07.2022 року (а.с.11). Згідно з довідкою КП «Кременчуцький обласний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради» №434 від 10.01.2024 року, [PERSON] знаходиться в цій установі на лікуванні з 02.08.2022 року з діагнозом С61, знаходиться в процесі гормонотерапевчтиного лікування. Разом з тим, незважаючи на те, що суд неоднооразово роз`яснював принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок доказування сторонами своїх доводів, позивач [PERSON] не надав суду призначення лікаря для лікування його хвороб, рахунки та квитанції на оплату придбаних ліків, що має істотне значення для встановлення факту потреби ним матеріальної допомоги на лікування. Разом з тим в судовому засіданні [PERSON] , стверджуючи, шо потребує від повнолітніх доньок допомоги на лікування, оплату комунальних послуг, тощо, повідомив, що він з дружиною не зверталися за отриманням субсидії на оплату комунальних послуг, не надав суду відмову лікувального закладу про оплату його лікування наявної у нього хвороби С61, як зокрема у 2024 році передбачено Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2024 році, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2023 р. № 1394. [PERSON] має дві повнолітні доньки: 1) [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] , видане [INFO] 31.05.1974 року, актовий запис №600, та свідоцтвом про одруження [NUMBER] , виданим 04.09.198 року відділом РАЦС виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська (а.с.8, 172); 2) [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] , видане відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська 22.06.1979 року, актовий запис №2181, та свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] , видане 03.12.2010 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ, актовий запис №1004 ( а.с. 182-183). Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, [PERSON] посилається як на підставу позову про стягнення аліментів на його утримання з повнолітньої дочки [PERSON] на відсутність у нього власного житла, необхідність найму житла та оплату комунальних послуг, що сталося з вини відповідача, а також на необхідність лікування, яке дорого коштує. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є непрацездатною особою. Проте позовні вимоги не обґрунтовані в частині наявності потреби [PERSON] у матеріальній допомозі. Так, [PERSON] одружений з [PERSON] Подружжя забезпечено власним житлом: чоловіку [PERSON] належить на праві власності будинок у [ADDRESS] , а дружині [PERSON] належить на праві власності квартира у м. Кременчуці. За чоловіком [PERSON] зареєстровано два транспортні засоби. Подружжя отримує пенсію, яка у кожного майже вдвічі більше ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. До того ж [PERSON] в судовому засіданні визнав, що ще й донька [PERSON] добровільно надає йому матеріальну допомогу, на підтвердження чого надав платіжну інструкцію (а.с.171). Хоча [PERSON] стверджував про потребу у лікуванні, на яке у нього відсутні кошти, проте він не надав суду призначення лікарів для лікування наявних у нього захворювань, не надав суду відмову лікувального закладу про надання йому за рахунок держави лікування наявних у нього захворювань (С61), як зокрема у 2024 році передбачено Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2024 році, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2023 р. № 1394. (зокрема, глава 3, 8, 19-21). Хоча [PERSON] стверджував, шо потребує допомоги на оплату комунальних послуг, проте повідомив суду, що він з дружиною не зверталися за отриманням субсидії на оплату комунальних послуг. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає, що позивач [PERSON] не довів потребу у матеріальній допомозі, враховуючи його та дружини доходи, належність подружжю двох житлових приміщень, належність йому двох транспортних засобів, право на оформлення субсидії та право на безкоштовне лікування, зокрема захворювання С61. А тому відсутні підстави для стягнення на його користь аліментів з повнолітньої доньки [PERSON] . Твердження позивача [PERSON] про те, що донька [PERSON] працює ФОП, має численне нерухоме майно та транспортні засоби, а тому може сплачувати йому аліменти на його утримання як непрацездатного батька - не мають правового значення, коли позивач не довів свою потребу у матеріальній допомозі. Твердження позивача [PERSON] про необхідність стягнення на його користь аліментів з повнолітньої доньки [PERSON] з підстав, що остання порушує його право власності на житловий будинок - не є належним способом захисту майнових прав позивача на належний йому житловий будинок, а тому не має правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів на його утримання. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до доньки [PERSON] про стягнення на його користь аліментів - не підлягать задоволенню. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: dismissed