Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

11.01.2024 позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просить усунути [PERSON] , [INFO] , від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в м. Реймс (Франція). Ухвалою суду 20.02.2024 відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче провадження. Узагальнені доводи учасників справи. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON] . Позивачі звернулися зі заявами про прийняття спадщини та дізналися про подання заяви про прийняття спадщини також [PERSON] , який назвався сином спадкодавця. Позивачі зазначають, що про сина спадкодавця їм не було нічого не відомо, він не з`являвся в житті [PERSON] , який перебував у безпорадному стані, не цікавився його станом, не надавав допомоги. Покликаючись на ч.5 ст.1224 ЦК України позивачі просять усунути відповідача від права на спадкування, оскільки нічим не доведено, що він є сином спадкодавцю. Відповідач відзиву не подав. В судовому засіданні позивач та представник позивачів просили позов задовільнити, навели обставини, аналогічні фабулі позовної заяви. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, вказувала, що відповідач є сином спадкодавця, а підстави для усунення його від права на спадкування відсутні. Обставини, встановлені судом. Позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON] уклали шлюб 28.08.1984 та повторно 26.03.1993. Доказів на підтвердження часу та підстав розірвання шлюбу, укладеного 26.03.1993, позивачами не надано. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть № [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у м. Реймс Французької Республіки. На виконання ухвали суду приватним нотаріусом ДМНО Батовою Л.Г. надано спадкову справу заведену після смерті [PERSON] з якої вбачається наступне: - 17.10.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] , як від сина спадкодавця, до якої долучено свідоцтво про народження та паспорт на вірменській мові із перекладом (ПІБ заявника [PERSON] , ПІБ спадкодавця [PERSON] ); - 26.10.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] , як іншого із подружжя спадкодавця (у заяві вказано про обізнаність із наявністю інших спадкоємців: [PERSON] та [PERSON] ); - 14.12.2023 надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] , як дочки спадкодавця. Позивачами залучено іншого перекладача, яким перекладено свідоцтво про народження, надане відповідачем нотаріусу. Згідно такого перекладу ПІБ відповідача [PERSON] , ПІБ батька [PERSON] . Свідки зі сторони відповідача стверджували, що [PERSON] їм повідомляв про сина [PERSON] , та що про такого сина знала позивачка [PERSON] . Також свідки вказували, що через конфлікти із останньою [PERSON] був вимушений проживати в гаражі. Один зі свідків зазначав, що дав [PERSON] частину грошових коштів на поїздку до Французької Республіки для лікування, яким займалася сестра спадкодавця [PERSON]. Свідки зі сторони позивача стверджували про те, що їм не відомо про сина [PERSON] , а також що останній хворів та йому позичали грошові кошти. Також свідки вказували, що [PERSON] проживав в гаражі, який було облаштовано під житло, у зв`язку із тим, що він не міг підніматися до квартири, розташованої на четвертому поверсі. При зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом . У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виключні підстави для усунення від права на спадкування передбачені ст.1224 ЦК України. Так за приписами вказаної статті: 1) не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя ; 2) не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині ; 3) не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини , не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом ; 4) не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду ; 5) за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані . При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина п`ята статті 1224 ЦК України). Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження №61-1302св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2019 року у справі №321/1573/17-ц (провадження №61-45879св18), зроблено висновок, що «для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. Заявляючи вимогу про усунення від права на спадкування, позивачі основну увагу зосередили на запереченні того факту, що відповідач є спадкоємцем. Проте така обставина не є підставою для усунення від права на спадкування, а може свідчити про відсутність права на спадкування. Тобто відповідна обставина не може бути підставою для задоволення позову. Крім того відповідні доводи є передчасними, адже нотаріусом не видано відповідачу свідоцтва про право на спадщину, яким би могли бути порушені права позивачів. Відтак судом відхиляються вказані доводи позивачів. При цьому, за вказаних обставин, суд вважає неприпустимим встановлення фактів наявності чи відсутності родинних відносин у даній справі. Щодо доводів про ненадання відповідачем допомоги спадкодавцю, то такі можуть бути підставою для усунення від права на спадкування згідно ч.5 ст.1224 ЦК України. Проте, позивачами не обґрунтовано та не доведено існування сукупності обставин, передбачених вказаної статтею. Зокрема не встановлено, що відповідач усвідомлював свій обов`язок забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, мав можливість його виконувати. Також не доведено потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Тим більше враховуючи, що спадкодавець проживав разом із позивачами, а пізніше поїхав на лікування до своєї сестри. Слід зазначити, що перед судовими дебатами представниця позивачів заявляла клопотання про бажання долучити до матеріалів справи медичні документи спадкодавця. Проте такі докази не прийняті до розгляду, оскільки подані із порушенням строку та порядку їх подання (не надіслані відповідачу). При цьому судом враховано, що саме позивачі ініціювали судовий процес, докази перебували в одного із позивачів, інтереси позивачів із самого початку захищав адвокат. Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позову. При цьому понесені позивачами судові витрати на сплату судового збору не підлягають відшкодуванню. Інших судових витрат учасники не заявляли. Відтак відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed