Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимал Агро», третя особа: виконавчий комітет Межівської селищної ради Дніпропетровської області в якому просила суд : усунути перешкоди в користуванні належною [PERSON] земельною ділянкою, кадастровий номер 1223584000:01:001:0436 площею 5,111 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимал Агро» повернути [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 1223584000:01:001:0436 площею 5,111 га.; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимал Агро», зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області Капліною Ольгою Вікторівною від 18.12.2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55886096 від 23.12.2020, номер запису про інше речове право: 39875712; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею земельної ділянки, площею 5,1110 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 1223584000:01:001:0436, яка заходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району. 03.02.2009 року між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Старт» був укладений договір оренди землі б/н відповідно до якого позивач передача в оренду ПП «Агрофірма Старт» належну їй земельні ділянку строком на 15 років. У червні 2022 року їй стало відомо від місцевих жителів с. Кочережки, що ПП «Агрофірма Старт» визнана банкрутом, у зв`язку з чим позивачка звернулася до іншого фермерського господарства для допомоги у розірванні договору оренди землі та підписання нового договору. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці стало відомо, що її земельна ділянка кадастровий номер 1223584000:01:001:0436 площею 5,111 га перебуває в оренді ТОВ «Максимал-Агро» на підставі договору оренди землі № 20-12/20 від 16.12.2020 року. Однак позивачка не має жодного відношення до укладання даного договору, не підписувала його. 27.03.2023 року нею була надіслана претензія до відповідача, в якій вона повідомила, що підпис, який з`явився у договорі оренди землі № 20-12/20 від 16.12.2020 року не належить їй і уповноважені особи не підписували його. Відповідач без згоди позивачки зареєстрував договір, безпідставно використовує земельну ділянку чим порушує її права, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28.07.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 11.01.2024 року до участі у справі в якості третьої особи залученовиконавчий комітет Межівської селищної ради Дніпропетровської області. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2024 року справа передана на розгляд судді Юдіної С.Г. У судове засідання позивач [PERSON] , її представник - адвокат Парханова О.І. не з`явились, відповідно до поданої заяви просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Євдокимова Ю.В. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. Позов не визнала оскільки в матеріалах справи наявний висновок експерта проведений в рамках кримінального провадження. Зазначений висновок викликає сумніви щодо його правильності. Відповідач не був учасником кримінального провадження в рамках якого була проведена почеркознавча експертиза, тому був позбавлений можливості своєчасно ознайомитися з її результатами та подати заперечення з метою захисту своїх прав. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,1110 га, яка заходиться за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, Кочережківська сільська рада, кадастровий номер: 1223584000:01:001:0436, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03.02.2009 року між [PERSON] та ПП Агрофірма «Старт» був укладений договір оренди землі б/н, згідно якого в оренду була передана належна позивачу земельна ділянка площею 5,1110 га, яка заходиться за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, Кочережківська сільська рада, кадастровий номер: 1223584000:01:001:0436, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 15 років. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 26.09.2022 року ТОВ АФ «Старт-Плюс» знаходиться в стані припинення, підстава: внесення СР про визнання ЮО банкрутом, номер запису: 1002321410008003858. Крім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про інше речове право позивачці стало відомо про те, що 18.12.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Межівської селищної ради Капліною Ольгою Володимирівною було здійснено запис № 39875712 про реєстрацію речового права, а саме, договору оренди земельної ділянки площею 5, 1110 га, серія та номер: 20-12/20, від 16.12.2020 року, де зазначено, орендар: ТОВ «Максимал-Агро», орендодавець: [PERSON] , зі строком дії оренди на 10 років, а саме, до 16.12.2030 року. Як зазначає позивач у позові, вона не укладала та не підписувала з ТОВ «Максимал-Агро» будь-яких договорів оренди належної їй земельної ділянки, з кадастровим номером: 1223584000:01:001:0436. 18.08.2022 року Павлоградським РВП ГУНП Дніпропетровської області внесені відомості до ЄРДР за № 12022041370000840 про те, що посадові особи фермерського господарства «К» шляхом внесення недостовірних відомостей в офіційні документи (договори оренди земельних ділянок), здійснили перереєстрацію земельних ділянок розташованих на території Павлоградського району, Дніпропетровської області, загальною площею понад 70 га на свою користь. Попередня правова кваліфікація за ч.1 ст. 366 КК України. В рамках вищезазначеного кримінального провадження було проведено судову почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Дробот О.А. № СЕ-19/104-22/1775-ПЧ від 23.02.2023 року зроблені висновки про те, що : підпис від імені [PERSON] у графі «Реквізити та підписи сторін Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у графі «Земельну ділянку передав : Орендодавець» акта приймання - передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020 - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Одним із критеріїв доказів у цивільному процесі є належність доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Предметом доказування у зазначеній справі є правочин - договір оренди земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020, який за обставинами справи не укладався між позивачем та відповідачем, та не підписувався позивачем, а тому висновок судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Дробот О.А. № СЕ-19/104-22/1775-ПЧ від 23.02.2023 року є належним доказом. Судовий експерт Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру [PERSON] була попереджена за ст. 384, 385 КК України. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що зазначена експертиза проводилася в рамках кримінального провадження і її висновки викликають сумнів. Дій передбачених ч. 11 ст. 83 ЦПК України представником відповідача не здійснено, а тому у суду відсутні підстави для виключення зазначеного висновку із числа доказів по зазначеній цивільній справі. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Статтею 203 ЦК України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме : 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. За ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяла на укладення договорів оренди землі та оспорених договорів, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таким чином, договір оренди земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020 року, укладений між ТОВ «Максимал-Агро» та [PERSON] є нікчемним правочином, так як волевиявлення [PERSON] , як учасника правочину, на укладання зазначеного правочину було відсутнє, а тому не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач який є власником спірної земельної ділянки має перешкоди в користуванні свою земельною ділянкою, оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача. При цьому суд вважає, що позивачем доведено ту обставину, що відповідач здійснює користування земельною ділянкою позивача без належної правової підстави, оскільки договір оренди земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020 року є не укладеним, враховуючи, що позивач його не підписував. 16.06.2020 року Великою Палатою Верховного Суду (далі - ВП ВС) ухвалено постанову у справі № 145/2047/16-ц, в якій ВП ВС висловила думку про необхідність відступлення від наведеного вище висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 22.04.2015 у справі № 6-48цс15, із тих мотивів, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено (не підписано)), не підлягає визнанню недійсним. ВП ВС дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів, позаяк цей спосіб захисту є неефективним. Натомість ефективним способом захисту права, в контексті фактичних обставин справи № 145/2047/16-ц є усунення перешкод у користуванні належним власнику майном, тобто негаторний позов. Із змісту вказаної правової позиції ВП ВС убачається, що залежно від фактичних обставин справи, належними способами захисту прав власника майна, що є предметом неукладеного (непідписаного) договору, слід розглядати звернення з позовом про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, або про повернення такого майна як безпідставно набутого. Враховуючи те, що спірний правочин оренди земельної ділянки є нікчемним, суд вважає за необхідне усунути позивачці перешкоди у користуванні майном шляхом зобов`язання ТОВ «Максимал-Агро» повернути [PERSON] земельну ділянку, площею 5, 1110 га, яка заходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223584000:01:001:0436, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Щодо позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Враховуючи те, що судом було встановлено факт неукладення спірного договору оренди, відомості про який були внесені до державного реєстру, суд вважає що вимоги про скасування реєстрації такого договору є обґрнутованими та підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі договору оренди землі та інших документів, які підтверджують набуття права оренди земельної ділянки. Державна реєстрація прав на землю є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав власності, користування, зокрема права оренди землі, що супроводжуються внесенням даних про зареєстровані права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Враховуючи те, що договір оренди спірної земельної ділянки № 20-12/20 від 16.12.2020 року не був підписаний [PERSON] та не відповідав її волевиявленню, а підписаний іншою особою (нікчемний правочин), то реєстрація такого правочину підлягає скасуванню шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право. Відповідно ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладається на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами витрати на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України) Відповідачем та його представником не заявлено про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Представником позивача адвокатом Пархановою О.І. надано суду договір про надання правничої допомоги, додаток до договору про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі № 1, 2 наданої допомоги до договору про надання правничої допомоги. Суд вважає що сума зазначеного гонорару цілком обґрунтована. Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме кошти, сплачені за судовий збір - 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 15000,00 грн.

Outcome: approved