Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: - встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 1999 по 22.02.2023 року; - визнати, що всі грошові кошти [PERSON] , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті [INFO] в усіх банківських установах, в тому числі на рахунках у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», а також на вкладному рахунку № [NUMBER] , залучених у депозит на підставі Заяви-Договору № R0-CA15-120099714 про вклад «Універсальний+» від 21.12.2021 року, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину всіх грошових коштів [PERSON] , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті [INFO] , у тому числі у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», в тому числі на вкладному рахунку № [NUMBER] , залучених у депозит на підставі Заяви-Договору N RO-CA15-120099714 про вклад «Універсальний+» від 21.12.2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 23 років, починаючи з 1999 року. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 10,81 га з кадастровим номером 6325783500:02:002:0081 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської селищної (колишньої Великохутірської сільської) ради Куп`янського (колишнього Шевченківського) району Харківської області; 2/3 частин житлового будинку [ADDRESS] ; частки засновника у статутному капіталі у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН» в розмірі 2220.00 грн. (30 % статутного капіталу); грошових коштів на рахунках у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк», в тому числі на вкладному рахунку № [NUMBER] , залучених у депозит на підставі Заяви-Договору № R0-СA15-120099714 про вклад «Універсальний+» від 21.12.2021; земельної ділянки площею 0,82 га з кадастровим номером 6325783300:02:002:0200 для ведення особистого селянського господарства на території Шевченківської селищної (колишньої Великохутірської сільської) ради Куп`янського (колишнього Шевченківського) району Харківської області; автомобілю 3AЗ 110307, реєстраційний номер 11798ХB, рік випуску 2003, колір червоний. За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно з яким заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 10,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 700082, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 08.06.2001 та зареєстрованого за № 81, у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] ; житловий будинок [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку [PERSON] ; частку у статутному капіталі, частку майна і грошових коштів, в тому числі частку пасивів та активів в СТОВ «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН», грошові кошти на рахунках у банківських установах - [PERSON] . Позивачка наголосила, що в строки, встановлені ст.1270 Цивільного кодексу України, вона подала заяву про прийняття спадщини за заповітом і за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вважає, що вона є спадкоємицею четвертої черги в силу ст. 1264 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті [PERSON] не перебувала з ним в офіційно зареєстрованому шлюбі, хоча прожила з ним як дружина більше 23 років за адресою: [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що більше 23 років вона проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в його будинку, разом з ними жили його сестри [PERSON] та [PERSON] . Вони вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина, вона забезпечувала побут в сім`ї, виконувала хатню роботу, працювала на городі, піклувалася про свого цивільного чоловіка [PERSON] , оточувала його любов`ю та турботою, лікувала його, доглядала за ним після перенесених операцій. Також здійснювала догляд за його сестрами, які в силу похилого віку потребували піклування. Окрім того, вона постійно працювала різноробочою, полола ланки, працювала на току, отримувала заробітну плату, яку вкладала в спільний бюджет та спільно нажите майно. Після смерті [PERSON] вона повністю взяла на себе організацію поховання та поминання, у тому числі фінансову. Зазначила, що на похованні [PERSON] жодного його родича, тому числі відповідачки, яка є його племінницею, не було. Наголосила, що під час спільного проживання вони вели спільне господарства, мали спільний побут, спільний бюджет, спільний відпочинок, користувалися правами та виконували обов`язки, притаманні подружжю. На підтвердження зазначеного позивачкою надані довідки Великохутірського старостинського округу Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 14.04.2023 № 60 та від 19.04.2023 № 64, сімейні фотографії, та також копії наявних у неї всіх особистих документів [PERSON] . Відповідачка 27.09.2023 року надала відзив на позов, в якому заперечувала проти задоволення позову і просила відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема на те, що вона не заперечує факту проживання [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] як співмешканки її дядька [PERSON] у період з серпня 1999 року по час його смерті. Проте наголосила, що що обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідачка стверджує, що всі вищезазначені витрати здійснювались за рахунок коштів її дядька та його сестер. Громадянка [PERSON] під час проживання у будинку [PERSON] не працювала, ніякого доходу (окрім пенсії за віком з 2009 року) не мала, копію своєї трудової книжки та декларації про доходи з Податкової до позовної заяви не надала. Жодних доходів в спільний бюджет родини [PERSON] не вкладала, прийшла жити до будинку [PERSON] як співмешканка [PERSON] навіть без особистих речей. Також, відповідачка зазначила, що в будинку за адресою [ADDRESS] проживала родина [PERSON] , а саме: [PERSON] (її баба, яка померла у 1986 році), [PERSON] (її дід, який помер [INFO] ), [PERSON] (її тітка, яка померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована в цьому будинку і на теперішній час, а фактично проживає разом з мамою відповідачки - [PERSON] з 14.02.2023 у м. Харкові, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи з міста Куп`янська. Будинок за адресою: [ADDRESS] не є домоволодінням [PERSON] , як зазначила громадянка [PERSON] у позовній заяві. Також відповідачка стверджує, що інформація стосовно того, що громадянка [PERSON] здійснювала догляд за сестрами її дядька не відповідає дійсності, оскільки його сестри [PERSON] та [PERSON] були дієздатні, порались по господарству, на городі та по дому, мали пенсію та дохід від своїх паїв. Після операції з ампутації нижньої кінцівки у [PERSON] весь час за нею доглядала її сестра [PERSON] до останнього дня її життя (померла [PERSON] [INFO] ). Друга сестра [PERSON] останні шість років живе зі своєю сестрою Лідією в місті Куп`янськ, при цьому [PERSON] після перелому шийки стегна з 28.04.2021 самостійно не пересувається. Всю окупацію під час військової агресії РФ вони знаходились у м. Куп`янськ. Після деокупації м. Куп`янська, 20.09.2022 дві сестри були евакуйовані до будинку [PERSON] і проживали там до 14.02.2023 (майже до дня смерті її дядька - [INFO] ). Крім того зазначила, що про смерть її дядька повідомила їй позивачка, після чого у її матері стався гіпертонічний криз. Крім того, друга сестра [PERSON] [PERSON] є лежачою і потребує догляду, залишити їх без догляду відповідачка не мала можливості. Також вказала, що поховання відбувалось 23.02.202 та Урядом України було попереджено про можливий масований ракетний удар РФ, тому всі перевізники відмовлялись їхати в зону ведення бойових дій, а власного транспорту у відповідачки немає. Організацію поховання та поминок дійсно здійснювала [PERSON] , оскільки на момент смерті її дядька мешкала в будинку [PERSON] , але за його ж кошти. Відповідачка наголосила, що під час проживання позивачки в будинку [PERSON] вона займалась вирощуванням птиці та городини. Але, при цьому, роботи по господарству протягом 2020-2021 років здійснював найманий працівник, за його роботу платив її дядько. Також, на огороді працювали діти та онуки [PERSON] , відповідачка стверджує, що така допомога завжди була оплачена її дядьком. Наявність у громадянки [PERSON] всіх особистих документів її дядька пояснюється тим, що документи знаходились в будинку [PERSON] (як і документи і сімейний архів всієї родини [PERSON] ), а громадянка [PERSON] продовжує і до теперішнього часу проживати в цьому будинку разом зі своєю онукою та двома правнуками, які переїхали до будинку [PERSON] майже відразу після смерті її дядька. Також відповідачка\~наголосила,\~що кошти,\~які знаходились\~на депозитному\~рахунку та\~картці для\~виплат [PERSON] \~станом на\~22.02.2023\~року (день\~смерті)\~не є\~сумісною власністю,\~оскільки це\~кошти,\~які надходили\~у вигляді\~дивідендів від\~СТОВ «Червоний\~Партизан»,\~де він\~був засновником\~(30%\~статутного капіталу),\~яке засновано\~24.02.2000\~року.\~Кошти,\~які вносились\~як частка\~статутного капіталу\~Товариства,\~збирались всією\~родиною [PERSON] .\~Отримання дивідендів\~ [PERSON] \~підтверджується інформацією,\~наданою директором\~СТОВ «Червоний\~партизан» [PERSON] \~листом від\~01.09.2023\~№ 117.\~Таким чином,\~всі грошові\~кошти [PERSON] ,\~що перебували\~на його\~рахунку в\~АТ «Райффайзенбанк»\~на день\~його смерті,\~є його\~особистою власністю\~та не\~підлягають поділу, оскільки кошти, які були на рахунках [PERSON] в АТ "Райффайзенбанк" - це кошти, які надходили від СТОВ «Червоний партизан» від його підприємницької діяльності (дивіденди). Пенсійні виплати [PERSON] надходили на поштове відділення села Великі Хутори. Зарахування пенсії [PERSON] на картку «Ощадбанку» почало здійснюватися вже після деокупації смт. Шевченкове, пенсійні виплати були оформлені та отриманні громадянкою [PERSON] у листопаді 2022 року. На підставі зазначеного, у задоволенні позовних вимог відповідачка просила відмовити в повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 року справу № 644/5239/23 передано на розгляд Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі № 644/5239/23 та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року задоволено клопотання відповідачки та витребувано докази у Акціонерного товариства «Райффайзенбанк», а саме інформацію стосовно руху коштів на рахунку [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за 22.02.2023 рік із зазначенням залишків на початок та кінець дня, та зазначенням часу здійснення банківських операцій по його рахунку та на чиї рахунки перераховувалися кошти, а також належним чином засвідчені копії усіх договорів, які були укладені між АТ «Райффайзенбанк» та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 року клопотання відповідачки [PERSON] про витребування доказів від 12.10.2023 року залишено без задоволення. Клопотання сторони позивачки від 03.10.2023 року (06.10.2023 року) та 23.10.2023 року задоволено частково та витребувано у приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. інформацію щодо заведених спадкових справ, подання заяв про прийняття спадщини, заяв про відмову від спадщини, видачі свідоцтв про право на спадщину, наявності заповітів/спадкових договорів після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, задоволено клопотання сторони позивача про виклик і допит свідків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 року клопотання представника позивачки адвоката Зольнікової В.О. про витребування доказів задоволено та витребувано у Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію про те, чи перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами в період з 1999 року по 22.02.2023 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що проживали за адресою: [ADDRESS] . Крім того, задоволено клопотання відповідачки [PERSON] про витребування доказів від 27.11.2023 року та витребувано у АТ «Райффайзенбанк» виписку по рахунку [PERSON] за № [NUMBER] за період з 01.01.2017 по 22.02.2023 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.01.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 05.03.2024 року позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з підстав, зазначених у позові. Крім того, пояснила суду, що з 01.08.1999 року вона почала проживати разом із [PERSON] та вони проживали як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу протягом 23 років до смерті останнього. Стверджує, що вони вели спільне господарство, у них був спільний побут, вони разом держали худобу, разом працювали, вона доглядала за ним, коли він лежав у лікарні та надавала йому допомогу. Позивачка наголосила, що [PERSON] складав на її ім`я довіреність у 2021 році на представництво його інтересів. Крім того, позивачка вказала, що на рахунок відповідачки вона перерахувала 400000 грн. після смерті [PERSON] .. Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги позивачки з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи, та просила суд відмовити у його задоволенні. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що вчинено відповідний актовий запис № 156 та видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (том І а.с. 14). За життя [PERSON] залишив заповіт від 14.11.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчук С.М., зареєстрований в реєстрі за № 889, згідно з яким заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 10,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 700082, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 08.06.2001 та зареєстрованого за № 81, у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] ; житловий будинок [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку [PERSON] ; частку у статутному капіталі, частку майна і грошових коштів, в тому числі частку пасивів та активів в СТОВ «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН», грошові кошти на рахунках у банківських установах - [PERSON] (том І а.с. 15). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (том І а.с. 12-13). Згідно з довідкою Шевченківської селищної ради Великохутірського старостинського округу Харківської області від 14.04.2023 року за № 60, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.05.1977 року і до дня смерті [INFO] . На 22 лютого 2023 року з ним за даною адресою фактично проживала [PERSON] , [INFO] , співмешканка, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (том І а.с. 36). Відповідно до довідки Шевченківської селищної ради Великохутірського старостинського округу Харківської області від 19.04.2023 року, виданої [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , остання фактично проживає без реєстрації з 01.08.1999 року за адресою: [ADDRESS] . Довідка видана на підставі Акту обстеження про підтвердження факту проживання особи без реєстрації, підписаного сусідами [PERSON] та [PERSON] , старостою, за якою закріплено населений пункт [PERSON] (том І а.с. 37). На виконання ухвали суду про витребування доказів від 07.12.2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надана відповідь від 13.12.2023 року, відповідно до якої перевіркою облікових даних архівного фонду Відділу та даних розширеного пошуку системи Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не виявлено (том ІІ а.с. 16). Також до матеріалів справи додані фотокартки, на яких зображений [PERSON] з [PERSON] (том І а.с. 45, 280-281). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки, з якою вони з 1992 року разом працювали до 2002 року. Свідок повідомила, що вони перебувають 20 років у дружніх стосунках. Свідок наголосила, що [PERSON] проживала із [PERSON] з 1999 року, вони проживали разом, вели спільне господарство. Також свідок пояснила, що [PERSON] лежала з [PERSON] в лікарні під час його стаціонарного лікування та доглядала за ним. Свідок стверджувала, що всі їх сприймали як чоловіка і дружину, шлюб вони не реєстрували. Предмети побуту, меблі вони купували разом, робили ремонт в будинку. Зі слів позивачки свідкові відомо, що вони вели спільне господарство та у них був спільний бюджет. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки та їй особисто відомо, що [PERSON] проживала із [PERSON] з 1999 року як чоловік і дружина. Вони держали худобу, вели спільне господарство, працювали на городі, разом все придбавали, разом лежали у лікарні під час хвороби [PERSON] .. Всі оточуючі сприймали їх як чоловіка і дружину. Крім того, на підтвердження проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу позивачкою долучено до матеріалів справи копії особистих документів [PERSON] , у тому числі: копію паспорту та довідки про ІПН [PERSON] ; копію посвідчення водія з талоном [PERSON] ; копії дипломів [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довіреності № 262043368304001 з копіями карток із зразками підпису довіреної особи; копію відповіді СТОВ «Червоний партизан» від 03.08.2023; копію державного акту на право приватної власності на землю від 08.06.2001; копії договорів про рентні платежі; копії договорів про оренду майна та про оренду землі; копії акту прийому-передачі земельної ділянки, додатку до договору оренди землі та додаткової угоди; копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 51020630 та № 51018758 з копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копії медичних виписок, досліджень про стан здоров`я [PERSON] ; копії довідок про лікування [PERSON] та причину смерті (том І а.с. 211-279). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного. Згідно із частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного\~Суду від\~03\~червня 1999\~№ 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. Згідно із частинами першою, другою статті 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36\~цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц). Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Згідно із частиною четвертою статті 368\~ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Приписами ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши надані докази в їх сукупності, відносно встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 22.02.2023 року суд зазначає, що надані позивачем письмові докази, а також показання свідків не доводять факту сумісного проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в зазначений період і не свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства та бюджету, наявність між [PERSON] та [PERSON] подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які б вказували на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю та засвідчували реальність цих відносин. Суд звертає увагу, що з більшості доданих позивачем до матеріалів справи фотокарток неможливо встановити період, в який вони були зроблені, та події, які на них зафіксовані. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт ведення нею з [PERSON] спільного господарства, наявність з ним спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] .. Показання свідків про здійснення [PERSON] та [PERSON] спільних покупок меблів та побутової техніки, а також ведення спільного господарства і спільного бюджету, є показаннями зі слів [PERSON] та не можуть беззаперечно свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Надані позивачкою копії довідок Шевченківської селищної ради Великохутірського старостинського округу Харківської області від 14.04.2023 року та від 19.04.2023 року свідчать про фактичне проживання [PERSON] , [INFO] , без реєстрації з 01.08.1999 року за адресою: [ADDRESS] . Наявність у позивачки особистих документів померлого [PERSON] обґрунтовується саме фактичним проживанням позивачки за адресою реєстрації [PERSON] .. Разом з тим, суд зазначає, що без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можливо дійти обґрунтованого висновку про те, що між [PERSON] та [PERSON] склались та мали місце з 1999 року по 22.02.2023 року усталені відносини, які притаманні подружжю. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 22.02.2023 року в зв`язку з їх недоведеністю. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні й підстави, передбачені 74 СК України вважати грошові кошти [PERSON] , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті [INFO] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а також відсутні підстави для визнання за Катуною [PERSON] права власності на 1/2 частину всіх грошових коштів [PERSON] , що перебували на рахунках в усіх банківських установах на день його смерті [INFO] . В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачкою [PERSON] .. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed