Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

30.01.2024 р. [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За доводами позивача, спільне подружнє життя з відповідачем не склалося з наступних причин: шлюб з відповідачем виявився невдалим, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично сім`я припинила своє існування, сімейне життя не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. При таких обставинах, позивач вважає, що їх сім`я має формальний характер і збережена бути не може. Перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2024 р. справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Справу передано головуючому судді 27.03.2024 р. 08.04.2024 р. суддею отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 16.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 08.05.2024 р. 06.05.2024 р. від відповідача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 1641, в якій вона просила розглядати справу без її участі та участі її представника, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. 08.05.2024 р. від позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 1690/24, в якій він просив справу розглядати за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 12.06.2010 р. зареєстрували шлюб та є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін та дитини. Крім того, позивач не просив надати строк на примирення, від відповідача таке клопотання теж не надходило. Тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved