Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як матері та доньки; визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності КСП ім. Калініна с. Бучая Новоушицького району Хмельницької області у порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , яка у свою чергу успадкувала її після смерті матері [PERSON] , яка належала їй на підставі втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №033142. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , якій належала земельна частка (пай) у КСП ім. Калініна с. Бучая, яку вона успадкувала після смерті [INFO] матері [PERSON] . Вказує, що він прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин. Необхідність встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як доньки та матері, пов`язано з відсутністю актового запису про народження [PERSON] , а тому звернувся до суду. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (арк. спр. 93). Від відповідача - Новоушицької селищної надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.42). Процесуальні дії у справі 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 20 березня 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою позивача у судове засідання. 10 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується записом акта про смерть (арк. спр.46). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна [ADDRESS] , про що свідчать довідки від 29 вересня 2023 року (арк. спр. 26,27). 02 червня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству імені Калініна (с. Бучая) передано у колективну власність 1 374,90 га землі. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 009, виданого 02 червня 1995 року КСП імені Калініна, с. Бучая, за номером 77 значиться [PERSON] - колгоспник (арк.спр.15-18, 21-23). Відповідно до запису за №142 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) бувшого КСП ім. Калініна с. Бучая, [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №033142, розмір паю - 2,70 в умовних кадастрових гектарах (арк.спр.19-20). Вказана обставина також підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькі області від 10 липня 2023 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався (арк. спр.14). Грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП ім. Калініна с. Бучая на день видачі сертифікату становить 10 592 грн, розмір паю - 2,70 умовних кадастрових гектарів (арк. спр. 14). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №033142, виданий [PERSON] втрачений, про що міститься запис у газеті «Наддністрянська правда» (арк. спр. 32). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.30,52,53). Відповідно до довідки № 131 від 29 вересня 2023 року, виданої на підставі погосподарського обліку, в управління та розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вступила спадкоємець- її дочка [PERSON] (арк. спр. 28). Згідно довідки за № 29 від 19 лютого 2024 року, виданої Новоушицькою селищною радою, [PERSON] проживала разом із матір`ю [PERSON] (арк.спр.31). Відомості про народження [PERSON] , [INFO] , - відсутні у зв`язку з відсутністю актового запису про народження останньої у архівах органів державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується повідомленням від 06 березня 2024 року (арк. спр. 45). Позивач [PERSON] перебував з 12 травня 1990 року у шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище до 19 лютого 1983 року [PERSON] , про що свідчать витяги з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвище, про реєстрацію розірвання шлюбу, про реєстрацію шлюбу (арк. спр. 11,12,13). [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр.9). [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] , про що свідчить довідка від 06 лютого 2024 року (арк. спр. 59). Даними спадкової справи №6/2024, підтверджується що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 07 лютого 2024 року за заявою позивача [PERSON] та 07 лютого 2024 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ХМ №033279. Інші спадкоємці відсутні (арк. спр. 54-90). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та неможливості встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як матері та доньки, що підтверджується постановою нотаріуса від 07 лютого 2024 року (арк. спр.24). Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що є жителькою с. Борсуки. У 1990 році у село приїхала сім`я [PERSON] та [PERSON] , оскільки тут проживала мати [PERSON] - [PERSON] . Спочатку вони проживали разом із матір`ю, проте потім колгосп їм виділив житло. Згодом сім`я [PERSON] виїхала із с. Борсуки, а [PERSON] залишилась, де і померла. Її донька [PERSON] проводила поховання матері, поглядає за могилою. Свідок [PERSON] підтвердила у судовому засіданні, що в неї по сусідству проживала [PERSON] , яка разом із чоловіком приїхали у село Бучая , точної дати не пам`ятає. Згодом до неї приїхала дочка [PERSON] із чоловіком [PERSON] та дітьми. Спочатку вони проживали у матері, а потім - у виділеному їм колгоспом житлі. [PERSON] та [PERSON] працювали у місцевому колгоспі, [PERSON] також працювала у колгоспі. Через певний період [PERSON] з чоловіком виїхали, а її мати залишилась. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] поховала її, часто навідувалась до будинку, підтримувала його стан, доглядає могилу матері. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1ст.315 ЦПК України). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання спадщини в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Наявні у справі письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом, зокрема відомості які містяться у довідках, сформованих на підставі погосподарських книг, свідчать про те, що [PERSON] значилася матір`ю [PERSON] , крім того дошлюбне (дівоче) прізвище [PERSON] було [PERSON] , що відповідає прізвищу спадкодавця. Таку ж обставину підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] . Отже, суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як рідних доньки та матері, а встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини. Щодо визнання права в порядку спадкування. Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI так норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статті 549 ЦК УРСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1245, 1258, 1261, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність КСП ім. Калініна та одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] перебувала у членах КСП та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 033142. Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку прийняла її донька [PERSON] в порядку статті 549 ЦК УРСР, як спадкоємець за законом першої черги шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік - позивач [PERSON] , в порядку статті 1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До складу спадщини увійшло, в тому числі, і право на земельну частку (пай), успадковане після смерті [PERSON] . Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Оскільки відсутності інші спадкоємці, які б могли претендували спадщину, а Новоушицька селищна рада здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення, в тому числі колишнього КСП ім. Калініна с. Бучая, Новоушицька селищна рада є належним відповідачем у справі. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Тому,

Outcome: approved