Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбних стосунків мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . У 2022 році позивачка понесла витрати, необхідні для розвитку дитини, а саме навчання та підготовка до ЗНО в Українському центрі оцінювання якості освіти згідно договору про надання освітніх послуг у розмірі 6800,00 грн, а також у 2023 році донька вступила на навчання до Київського університету імені Бориса Грінченка згідно договору № 2-271/232к за рахунок коштів фізичних осіб і вартість платної освітньої послуги за 1 рік навчання становить 17\~700,00 грн. Позивачкою сплачено 8895,00 грн, наступна оплата очікується до 01 лютого 2024 року. А тому вважає, що відповідач повинен сплатити половину коштів, які вона понесла в 2022 року і очікує понести у 2023-2024 роках, що складає 12\~250,00 грн ((6800+17700)/2)). Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року стягнуто з\~ [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 01 жовтня 2022 року між Національним університетом харчових технологій та [PERSON] укладено договір про надання освітніх послуг слухачу Підготовчого відділення Центру моніторингу якості та координації освітньої діяльності університету, предметом якого є навчання та підготовка слухача [PERSON] до зовнішнього незалежного оцінювання, вартість якої складає 6800,00 грн (а.с.12,13), ґяку позивачка сплатила в повному обсязі. 31 серпня 2023 року між Київським університетом імені Бориса Грінченка та [PERSON] укладено договір про навчання у Київському університеті імені Бориса Грінченка, вступника [PERSON] , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 71\~080,00 гривень за чотири роки навчання, вартість навчальної послуги за один рік навчання становить 17\~770,00 грн (а.с.9-11). Позивачка за першій рік навчання сплатила частково у сумі 8885,00 грн ( а.с.14). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу приписів ч. 1\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 185 Сімейного кодексу України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 185 Сімейного кодексу України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення\~ст. 185 Сімейного кодексу України\~слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). При цьому,\~Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Таким чином, позивачем фактично були понесені додаткові витрати на утримання дитини в загальній сумі 15685,00 ( 6800+8885) грн. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного та визнанням відповідачем позовних вимог в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ Згідно з приписами\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. на користь держави.

Outcome: approved