Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить суд: встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] у м.Зелена Гура, Польща, у батьків: [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Йосипівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Павлоград Дніпропетровської області, громадянки України; визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Йосипівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у м.Зелена Гура, Польща; зобов`язати Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скласти актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у м.Зелена Гура, Польща, записавши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Йосипівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, матір`ю - [PERSON] , [INFO] , уродженку м.Павлоград Дніпропетровської області. Позовна заява мотивована тим, що сторони з 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання відповідач завагітніла. У лютому 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України [PERSON] виїхала за кордон до Польської Республіки, де [INFO] народила дитину - [PERSON] . Відомості у свідоцтво про народження дитини про батька дитини були внесені зі слів матері. Однак, позивач є батьком дитини і бажає брати участь у вихованні дитини, піклуватися про неї. На підтвердження батьківства позивача щодо дитини [PERSON] було зроблено тест ДНК, згідно з яким ймовірність батьківства складає 99,999997%. Позивач не може зареєструвати актовий запис про народження дитини із вказівкою про своє батьківство, оскільки дитина народилася за кордоном. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З червня 2018 року по лютий 2022 року проживали без реєстрації шлюбу, заперечень щодо вказаного факту відповідачем не було заявлено. У лютому 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України [PERSON] виїхала за кордон до Польської Республіки, де [INFO] народила дитину чоловічої статі. Відомості у свідоцтво про народження дитини про батька дитини були внесені зі слів матері. Звітом про встановлення батьківства ДНК встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] складає 99,999997%. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, враховуючи, визнання відповідачем позову, відсутністю у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, визнаних сторонами, або добровільності їх визнання, в інтересах дитини, та неможливістю позивачем іншим способом захистити свої права та інтереси дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved