Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] у березні 2024 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 17 вересня 2010 уклав шлюб з відповідачкою і проживав з нею однією сім`єю по грудень 2023 року. У шлюбі народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що вони з відповідачкою мають протилежні погляди на шлюб і сім`ю, відсутня спільна думка у вирішенні важливих питань, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що примирення з відповідачкою неможливе. В судовому засіданні сторони не були присутніми. Позивач в заяві від 28.03.2024 просив справу розглядати за його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка також подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. \~Статтею 2 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 цього Кодексу документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 17 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №739. У шлюбі народилася дитина сторін - [PERSON] , [INFO] . З грудня 2023 року сторони припинили стосунки як подружжя. Позивач не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачкою, вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідачка також не виявила намірів зберегти шлюб та сім`ю. Клопотання про примирення від подружжя не надходило. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Наведені обставини свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, відсутність між сторонами взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки він існує лише формально. Розірвання шлюбу буде відповідати волі позивача й особисті та майнові права подружжя при цьому не будуть порушені. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка виявила бажання надалі іменуватися призвищем " [PERSON] ".

Outcome: approved