Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт приналежності йому трудової книжки серії [NUMBER] . Свої вимоги мотивує тим, що у його трудовій книжці прізвище зазначено російською мовою - [PERSON] , що не відповідає даним паспорта, де російською мовою прізвище записано [PERSON] . Встановлення даного факту є необхідним для призначення йому пенсії, оскільки іншим способом виправити розбіжності неможливо, у зв`язку із чим змушений звернутись до суду. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 22.03.2024 року справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження. Від заявника на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги підтримує. Від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на заяву, в якому він просить заяву залишити без розгляду. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно із паспортними даними громадянина України [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в с.Синява, Збаразького району, Тернопільської області, у якому прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] ». Як вбачається із трудової книжки серії [NUMBER] , видана вона 28.06.1986 року російською мовою на прізвище « [PERSON] , [INFO] ». Приналежність трудової книжки, виданої 28.06.1986 року серії [NUMBER] заявнику [PERSON] підтверджується архівною довідкою, виданою Збаразькою міською радою 27.11.2023 року №86-08/01-12, про те, що в документах архівного фонду №3 "Збаразьке міжгосподарське підприємство по виробництву продукції тваринництва" у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1991 - 1992 роки є відомості про виплату [PERSON] заробітної плати за вересень-грудень 1991 року, січень-травень та серпень-вересень 1992 року. Згідно довідки, виданої Збаразькою міською радою 20.11.2023 року №09\\4-631. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є одна і та сама особа. Як вбачається із рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.01.2024 року №192350000998, при розгляді документів, поданих заявником для призначення йому пенсії, до страхового стажу не зараховано період з 25.09.1991 року по 07.10.1992 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначене прізвище « [PERSON] » російською мовою, що не відповідає даним паспорта - « [PERSON] » російською мовою. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У даній справі заявник просив встановити належність йому трудової книжки, у якій його прізвище зазначено російською мовою - [PERSON] , що не відповідає даним паспорта громадянина України [NUMBER] , де його прізвище російською мовою зазначено « [PERSON] ». Встановлення належності трудової книжки заявнику надасть йому право на включення певних періодів роботи до трудового стажу і є необхідним для оформлення заявником пенсії. Проаналізувавши докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підставні і підлягають до задоволення, оскільки факт приналежності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки, виданої 28.06.1986 року серії [NUMBER] , в якій його прізвище російською мовою записано [PERSON] , стверджується письмовими доказами дослідженими судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 15.09.2021 року у справі номер 733/324/21 (провадження № 61-11108св21). Встановлені судом обставини по даній справі повністю узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеній у вище зазначених постановах Верховного Суду. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Bellet v. France" ("Белле проти Франції") Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. За наведених обставин суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про залишення заяви про встановлення факту приналежності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки без розгляду. У даній справі заінтересованою особою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області неправильно тлумачено зміст пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України та була зайнята хибна позиція про те, що існує спір про право, оскільки законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження (розділ IV ЦПК України).

Outcome: approved