Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

У липні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії), в якій просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно отримані кошти (пенсію) у сумі 43 967,97 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянка [PERSON] , [INFO] , яка отримає пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У позовній заяві зазначено, що рішенням суду 29.10.2020 по справі №640/14279/20 адміністративний позов було задоволено повністю, зобов`язано управління провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 12.12.2019 за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII виходячи із розміру 90% віл суми місячної заробітної плати, без обмежень максимального розміру пенсії за позовом [PERSON] до управління прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» згідно поданої відповідачем заяви. Згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №640/14279/20 від 29.10.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 здійснено перерахунок пенсії відповідача відповідно до заяви від 12.07.2022. Позивачем зазначено, що згідно заяви №14341/П-2600-20 від 12.07.2022 [PERSON] просила виконати та здійснити перерахунок пенсії з 13.12.2019 відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.10.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021. У позові зазначено, що за результатами перерахунку, який був проведений [PERSON] , виникла переплата пенсії в розмірі 43 967,97 грн. за період з 13.12.2019 по 30.06.2022, про що було повідомлено відповідача, проте, в позасудовому порядку відповідач відмовляється здійснити відшкодування пенсії, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.08.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву у якій відповідач просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаюсь на незаконність дій відповідача, що підтверджено рішеннями адміністративного окружного суду. В судове засіданні представник позивача не з`явився, про місце, дату та час судового засіданні повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій також зазначено, що Управління підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася про місце, дату та час судового засіданні повідомлялася належним чином, до суду надійшла заява в якій остання просила розглянути справу без її участі, до вказаної заяви долучити письмові пояснення. Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до фактичних обставин справи, що не заперечувалось сторонами, встановлено, що [PERSON] з 22.10.2008 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» обчислену в розмірі 90% від середньомісячного заробітку, зокрема, станом на 01.12.2019 розмір пенсії складав 19 355,88 грн. (21 506,53 грн х 90%) та виплачувався в такому розмірі до 20.09.2022 включно. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» було підвищено посадові оклади та надбавки за класні чини працівникам органів прокуратури України. З огляду на дану постанову та з метою реалізації свого права на перерахунок пенсії, 28.05.2020 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, до якої долучила оригінал довідки за №21-377зп, видану 05.03.2020 Офісом Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за відповідною посадою старшого прокурора відділу, яка склала - 42 740,55 грн. Відповідач рішенням, викладеним в листі від 15.06.2020 за №2600-0311-8/77073, відмовив у проведенні перерахунку пенсії. Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернулася до суду. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 у справі №640/14279/20 її позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене в листі від 15.06.2020 №2600-0311-8/77073 про відмову [PERSON] за результатами розгляду заяви від 28.05.2020 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії. Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі №640/14279/20 рішення Окружного адміністративного суд в м. Києва від 29.10.2020 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати та виплачувати без обмеження максимального розміру пенсії було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог як передчасних, в іншій частині рішення залишено без змін. 18.05.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою вх.№ 20767/8 від 18.05.2021, в якій просила не виконувати рішення суду у справі №640/14279/20. 24.05.2022 позивачем подано заяву до пенсійного органу вх.№10175/П-2600-22 від 24.05.2022, в якій поставлено питання про виконання згаданих судових рішень, на яку відповідачем листом від 06.06.2022 за №11505-10175/П02/8-2600/22 надано відповідь, що оскільки попередньо (18.05.2021) позивач звернувся із заявою з приводу невиконання згаданих судових рішень у справі №640/14279/20, то рішення суду залишаються без виконання. 12.07.2022 позивач повторно звернулася до відповідача вх.№14341/П-2600-22 від 12.07.2022, в якій зазначила про необхідність виконання судових рішень щодо перерахунку пенсії, вказавши про відкликання заяви від 18.05.2021. Листом від 18.07.2022 за №14865-14341/П-02/8-2600/22 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надано відповідь про те, що у разі виконання наведених вище судових рішень у справі №640/14279/20 та перерахунку пенсії, її розмір призведе до зменшення, у разі згоди позивача на зменшення розміру пенсії рекомендовано звернутись із відповідною заявою до відповідача В подальшому, листом від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708 позивача повідомлено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду в м. Києва від 29.10.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі №640/14279/20 здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 13.12.2019 по 30.06.2022 в розмірі 46 710,33 грн, яку позивач повинна добровільно повернути або вона буде утримуватись по 20% від розміру пенсійної виплати щомісячно, починаючи з 01.11.2022. 20.10.2022 позивач звернулася із заявою до відповідача, в якій просила роз`яснити, чому проведено перерахунок пенсії без її погоджувальної заяви на зменшення її розміру, яку відповідач, у своєму листі пропонував написати та просив надати рішення щодо здійснення перерахунку пенсії на виконання судових рішень у справі №640/14279/20. Листом від 28.10.2022 за №23461-23837/П-02/8-2600/22 позивача повідомлено, що розмір пенсії до 13.12.2019 складав 19 355,88 грн. (21 506,53 грн. х 90%), а після перерахунку пенсії з 13.12.2019 склав 25 260,00 грн (42 100,00 грн. х 60%), а до виплати з 13.12.2019 склав 16 380,00 грн., оскільки максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Окрім цього, до даного листа долучено рішення №930100841778 від 19.09.2022 про перерахунок пенсії на виконання рішень суду у справі №640/14279/20, із якого слідує, що розмір пенсії позивача склав: з 13.12.2019 - 16 360,00 грн., з 01.07.2020 - 17 120,00 грн., з 01.12.2020 - 17 690,00 грн., 01.07.2021 - 18 540,00 грн., з 01.12.2021 по 30.06.2022 - 19 340,00 грн., з 01.07.2022 по 30.09.2022 - 20 270,00 грн., з 01.10.2022 по 30.11.2022 - 20 270,00 грн., з 01.12.2022 по 12.01.2025 - 20 930,00 грн., з 13.01.2025 та довічно - 20 930,00 грн. Також, листом від 14.11.2022 за №2600-0504-8/149167 відповідачем повідомлено, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №1343 від 05.10.2022, починаючи з 01.11.2022, з пенсії позивача розпочато утримання по 20% від розміру пенсії. Крім того, листом від 02.02.2023 №2600-0504-8/17752 (який був поданий під час розгляду судом справи) Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що в результаті ретельної перевірки пенсійної справи позивача та приведення у відповідність до норм чинного законодавства розмір переплати пенсії змінився та становить 43 967 грн. 97 коп. за період з 13.12.2019 по 30.06.2022. З матеріалів справи вбачаться, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі №640/21627/22 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлені листами від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708, від 02.02.2023 за №2600-0504-8/17752, рішення 930100841778 від 19.09.2022 щодо зменшення розміру раніше призначеної пенсії [PERSON] внаслідок перерахунку з 13.12.2019 та розрахунку переплати пенсії в розмірі 43 967,97 грн (46 710,33 грн) за період з 13.12.2019 по 30.06.2022, проведення перерахунку пенсії із середньомісячного заробітку в сумі 42 100,00 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити [PERSON] перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 05.03.2020 за №21-377зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за відповідною посадою старшого прокурора відділу, яка склала 42 740,55 грн, з 13.12.2019 із збереженням розміру раніше призначеної пенсі в сумі, не меншій ніж 19 355,88 грн., та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2024 у справі №640/21627/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі №640/21627/22 скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлені листами від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708, від 02.02.2023 за №2600-0504-8/17752 щодо розрахунку переплати пенсії в розмірі 43 967,97 грн. (46 710,33 грн.) за період з 13.12.2019 по 30.06.2022. Вказаною Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2024 у справі №640/21627/22 встановлено наступні обставини: з огляду на те, що в оскаржуваному рішенні відповідача обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера не наведено та допустимими доказами не підтверджено обізнаність позивача щодо недостовірності даних, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене рішення від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708 є протиправним і підлягає скасуванню. Рішення відповідача від 02.02.2023 за №2600-0504-8/17752 підлягає скасуванню з тотожних підстав, позаяк колегією суддів встановлено відсутність у позивача зобов`язання здійснювати повернення надміру виплаченої пенсії взагалі. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Відповідно п.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788) передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає "Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 №6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695 (далі - Порядок). Згідно із вимогами п.3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону №1788-ХІІ у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо. Зі змісту зазначених норм Закону №1058-ІV, Закону №1788 та Порядку вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Таким чином, чинним законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника. При цьому, відповідальність може бути покладена на громадянина на підставі частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ виключно внаслідок зловживання з боку пенсіонера, яке може полягати, зокрема, в поданні ним документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою настання вказаної відповідальності є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсіонера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії. Як вбачається з матеріалів, вищезазначених підстав у спірному рішенні позивача оформленому листом від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708 не зазначено. Колегія суддів вважає, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, необхідно виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. З огляду на те, що в оскаржуваному рішенні відповідача обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера не наведено та допустимими доказами не підтверджено обізнаність позивача щодо недостовірності даних, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене рішення від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708 є протиправним і підлягає скасуванню. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12 липня 2018 року у справі № 489/1079/17, від 13 червня 2019 року у справі №489/5805/16-а, від 13 листопада 2019 року по справі № №214/6976/16-а (2-а/214/64/17). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1) ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум (постанова ВП Верховного Суду від 16 січня 2019р. по справі № 753/15556/15-ц). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що доказів, які підтверджують недобросовісну поведінку чи будь-яких зловживань з боку відповідача [PERSON] , сторона позивача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надало, враховуючи, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 640/21624/22 встановлено відсутність у позивача зобов`язання здійснювати повернення надміру виплаченої пенсії взагалі, а також скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлені листами від 29.09.2022 за №2600-0504-8/123708, від 02.02.2023 за №2600-0504-8/17752 щодо розрахунку переплати пенсії в розмірі 43 967,97 грн. (46 710,33 грн.) за період з 13.12.2019 по 30.06.2022, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed