Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У березні\~2024\~року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив звільнити з-під арешту домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві власності. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначає, що право власності на житловий будинок зареєстрував у 2012 році, на земельну ділянку, відповідно, у 2016 році, жодних зауважень під час реєстрації права власності не було. Однак на початку 2023 року йому відмовлено у прописці сина в житловому будинку з підстав існування не скасованого обтяження. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт на все майно [PERSON] накладений 12.05.2004 реєстратором: Ковельська державна нотаріальна контора, на виконання повідомлення ВДВС №8669-1 від 28.04.2004, реєстраційний номер обтяження 7771. Звернувшись до Ковельського ВДВС із заявою про скасування арешту, він отримав негативну відповідь у зв`язку із відсутністю в інформаційній системі виконавчої служби даних про виконавчі провадження за 2004 рік. Від Ковельського міськрайонного суду Волинської області він також отримав відповідь про неможливість встановити підстави для накладення арешту через брак вихідних даних. Посилаючись на відсутність будь яких невиконаних зобов`язань, [PERSON] просив зняти арешт з усього його нерухомого майна. В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Належним чином повідомлений представник Ковельського ВДВС в судове засідання не з`явився (звіт про доставку в електронний кабінет). У зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга частини 247 ЦПК України) Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Право власності належить до основоположних прав людини. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в статті 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Суд встановив, що [PERSON] на праві власності належить: - земельна ділянка площею 0,0562 га, з кадастровим номером 0710400000:24:010:0028 для будівництва житлового будинку, розташована в [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 851321107104, дата державної реєстрації права власності 15.02.2016, підстава виникнення права власності рішення Ковельської міської ради №4/8 від 28.01.2016), - житловий будинок за тією ж адресою (реєстраційний номер 37907716, дата реєстрації права 24.10.2012, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності від 11.10.2012 №404). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 7771 Ковельською державною нотаріальною конторою 12.05.2004 на підставі повідомлення ВДВС №8669-1 від 28.04.2004 накладений арешт на все майно [PERSON] . Дані про виконавче провадження із відповідним номером у Ковельському відділі ДВС та в Ковельському міськрайонному суді відсутні, що підтверджено повідомленнями від 22.11.2023 та від 08.03.2023. За вказаних умов подальше збереження обтяження майна по типу арешту, набуває ознак незаконного та порушує права позивача. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.04.2023 [PERSON] відмовлено у задоволенні скарги на дії державної виконавчої служби, поданої в порядку статті 447 ЦПК України, з тих мотивів, що «не надано доказів, які підтверджують про наявність виконавчого документа на підставі якого було відкрито виконавче провадження та накладено обтяження саме на час виконання судового рішення ухвалено відповідно до ЦПК України. Не надано суду і будь-яких доказів того, що дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено право [PERSON] ». Тому захист прав позивача може відбутись на даний час лише на підставі судового рішення про зняття арешту з майна. Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Outcome: approved