Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

17 січня 2024 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було відкрито провадження за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № 0981298597 в сумі 65652 (шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн. 68 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики № 0981298597. Договір позики підписано шляом підписання Акцепту оферти від 12 серпня 2021 року на укладення договору надання позии, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0981298597 від 12 серпня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладення цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 24/11-22-2, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату за належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 65652,68 грн., з яких: -6030,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, -59622,68 - сума заборгованості за відсотками. Відповідач [PERSON] в наданих суду письмових запереченнях на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що відсотки за користування кредитними коштами [PERSON] нараховані за період, коли у позивача, якому надійшло право грошової вимоги до відповідача, не виникало право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики № 0981298597. Договір позики підписано шляом підписання Акцепту оферти від 12 серпня 2021 року на укладення договору надання позии, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0981298597 від 12 серпня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладення цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 24/11-22-2, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату за належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 65652,68 грн., з яких: -6030,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, -59622,68 - сума заборгованості за відсотками. Доказів своєчасного виконання зобов`язань по поверненню кредиту відповідач суду не надав. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч.2 другою ст. 1050 ЦК України. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені ст. 625ЦК України, однак таких позовних вимог заявлено не було. Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору до 30.08.2021 року не змінювався. Доказів того факту, що кредитний договір було автоматично пролонговано та строк користування кредитом збільшено, матеріали справи не містять, а не сплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін (у тому числі вчинення відповідних дій). Оскільки, строк надання позики сплив 30.08.2021 року, подальше нарахування процентів за користування позикою в межах дії Договору, є неправомірним. Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову лише в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6030 грн. 00 коп., а вимога про стягнення відсотків в розмірі 59622 грн. 68 коп. задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1342,00 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню частково. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді, а саме судовий збір в розмірі 1342,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial