Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Адвокат Кваша Михайло Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сектором дізнання Фастівського районного управління поліції ГУПП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020110140001083, відомості про яке 04.06.2020 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке виявилось у заподіянні [PERSON] тілесних ушкоджень відповідачем. Досудове розслідування завершилось складанням та направленням до Васильківського міськрайонного суду Київської області обвинувального акту відносно [PERSON] за скоєння щодо [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 04.07.2023 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області було встановлено, що 27.05.2020 приблизно о 19 год. 30 хв. на території СМ «Глеваха-1», розташованому по вул. Залізничній, 18, в смт. Глеваха Фастівського р-ну Київської області [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс тілесні ушкодження [PERSON] , чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №59/д від 15.09.2022 у [PERSON] мала місце закрита черепно-мозкова травма, а саме струс головного мозку, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Водночас, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вищевказаною ухвалою суду [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності, а цивільний позов [PERSON] було залишено без розгляду. 27.05.2020 після побиття [PERSON] [PERSON] на місце події прибув голова правління СМ «Глеваха-1» [PERSON] , який доставив позивача до Васильківської центральної районної лікарні. В період з 27.05.2020 по 29.05.2020 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, де проходив лікування у неврологічному відділенні. З 29.05.2020 [PERSON] продовжив амбулаторне лікування і спостерігався в поліліклініці №5 Шевченківського району м. Києва. За час лікування [PERSON] була витрачена значна сума коштів на купівлю медикаментів та медичних засобів, а також на отримання медичних послуг, проте з огляду на сплив трьох років з моменту скоєння кримінального проступку, на підтвердження зазначених витрат не збереглися, за винятком однієї квитанції до прибуткового касового ордера №424 від 27.05.2020 за огляд у Васильківській центральній районній лікарні на суму 131,90 грн. Таким чином, документально підтверджені витрати на лікування [PERSON] становлять 131, 90 грн. Внаслідок вчиненого [PERSON] кримінального правопорушення позивачу було завдано моральну шкоду, спричинену фізичним болем, що завдало йому глибоких страждань та великих душевних переживань. Удари [PERSON] були настільки сильними, що [PERSON] одразу впав на землю та короткостроково втратив свідомість. Додаткових душевних страждань йому завдала обставина побиття його на очах своїх колег [PERSON] та [PERSON] , що з залишило важкий емоційний слід та викликало почуття власної безпомічності. Після вчинення кримінального правопорушення [PERSON] не вжив жодних заходів щодо відшкодування [PERSON] завданої шкоди. Останній уникав будь-яких зустрічей, жодного разу не просив вибачення за свої дії, що лише підсилювало моральні страждання позивача. Більше того, від надзвичайно затяжного строку досудового розслідування позивач переніс величезний стрес, нервове напруження та страх, через те, що спочатку кримінальне провадження було закрите і [PERSON] не поніс жодної відповідальності за свій кримінальний проступок, а далі через те, що дізнання постійно затягувалось, що безумовно порушувало права [PERSON] . Участь [PERSON] протягом трьох років у слідчих діях в рамках кримінального провадження №12020110140001083, а також участь в судових засіданнях постійно нагадували та нагадують йому про заподіяння тілесних ушкоджень відповдіачем та змушують знову переживати подію кримінального правопорушення. Позивач відчуває пригніченість та розпач, що негативно впливає на його психічне здоров`я. Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 131,90 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат. 15.03.2024 позов залишено без руху та надано строк для усунення його недоліків. 01.04.2024 відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача адвокат Пономаренко О.А. надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що в ухвалі Васильківського районного суду Київської області відсутні жодні посилання або висновки про доведеність винуватості [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В ухвалі зауважено, що суд не перевіряв фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України шляхом дослідження доказів. Завдання моральних страждань [PERSON] обґрунтовується надзвичайно затяжним строком досудового розслідування, прийняттям під час слідства рішення про закриття кримінального провадження, затягуванням дізнання з боку працівників поліції, що порушувало права позивача. Наведені обставини в жодній мірі не залежали від волі відповдіача та не можуть слугувати підставами для стягнення майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються лише вибірковими доказами, здобутими в рамках кримінального провадження, відокремленими від інших матеріалів, які судом не досліджувалися, не оцінювалися не предмет їх належності та допустимості, та на підставі яких можна було б дійти висновку про наявність або відсутність у діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення та доведеність його винуватості. Докази винуватості відповідача відсутні. Представник позивача адвокат Кваша М.М. надав відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Зазначив, що заперечення відповідача зводиться до відсутності доказів про наявність винуватості [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки при зверненні до суду сторона позивача не надала обвинувальний вирок суду відносно відповідача. З ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2023 у справі №362/2488/23 вбачається, що [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. Диспозиція статті 49 КК України сформульована таким чином, що звільненню від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності підлягає виключно особа, яка вчинила кримінальне правопорушення. Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачає, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, таза наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України. Більше того, стаття 44 КК України однозначно вказує про те, що виключно особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 04.07.2023 Васильківським міськрайонним судом Київської області у справі №362/2488/23 було постановлено ухвалу, згідно з якою [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, В ухвалі зазначено, що згідно обвинувального акту [PERSON] 27.05.2020 приблизно о 19 год. 30 хв. на території СМ «Глеваха-1», розташованому по вул. Залізничній, 18, в смт. Глеваха Фастівського р-ну Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин заподіяв шкоду здоров`ю потерпілого [PERSON] , що виразилось у нанесенні потерпілому ударів по голові та обличчю, чого йому завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України. Судом встановлено, що [PERSON] 27.05.2020 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. Згідно даних протоколу огляду від 05.10.2021, згідно з яким оглядався відеозапис з камери відеоспостереження ГО СМ «Глеваха-1», розташованому по вул. Залізничній, 18, в смт. Глеваха Фастівського р-ну Київської області, зафіксовано факт нанесення ударів [PERSON] в область обличчя рукою та в область голови головою, після яких [PERSON] впав на землю. Аналогічні відомості зафіксовані на відеозаписі, доданому до позову. Допитані у кримінальному провадженні свідки [PERSON] та [PERSON] №12020110140001083 підтвердили факт нанесення 27.05.2020 тілесних ушкоджень позивачу відповідачем на території ГО СМ «Глеваха-1». Відповідно до висновку експерта №59/д від 15.09.2022 у [PERSON] мала місце закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 12.04.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області у справі №362/1701/21 постановлено ухвалу, якою скасовано постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області від 23.06.2020 про закриття кримінального провадження №12020110140001083 від 04.06.2020 за ч.1 ст. 125 КК України. 27.05.2020 [PERSON] сплатив на користь КНП ВРР "Васильківської ЦРЛ" 131,90 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.05.2020 №424. В період з 28.05.2020 по 29.05.2020 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ВРР "Васильківської ЦРЛ" з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин тіла, що підтверджується копією медичної картки стаціонарного хворого. 01.06.2020 позивач був оглянутий сімейним лікарем з приводу травми, отриманої 27.05.2020. 01.06.2020 [PERSON] звернувся за медичною допомогою до КНП ВРР "Васильківської ЦРЛ", що підтверджується копією медичної картки амбулаторного хворого. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено належними та достатніми доказами, що відповідач вчинив неправомірні дії відносно позивача [PERSON] , що мало наслідком ушкодження його здоров`я. Доводи представника відповідача щодо того, що доказів про наявність винуватості [PERSON] у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, немає, оскільки при зверненні до суду сторона позивача не надала обвинувальний вирок суду відносно відповідача, суд вважає незмістовними. Так, судом було встановлено, що [PERSON] 27.05.2020 вчинив відносно позивача кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, про що зазначено в ухвалі від 04.07.2023 про закриття кримінального провадження №12020110140001083 від 04.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. За таких обставин відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, яка спричинена позивачу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд зауважує, що обов`язок доказування розміру матеріальної шкоди покладається на позивача. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що матеріальна шкода в розмірі 131,90 грн., стягненню з відповідача не підлягає, оскільки суду не було надано доказів того, за які саме медичні послуги чи медичні препарати сплатив позивач зазначену суму, чи були ці призначення зроблені лікарем та у зв`язку з чим, чи були ці витрати необхідними для відновлення здоров`я позивача через протиправні дії відповідача. Водночас суд вважає обґрунтованими доводи позивача, щодо спричинення йому моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповдіача. Зазначені неправомірні дії відповідача дійсно призвели до ушкодження здоров`я [PERSON] , що змусило його звертатись до медичних закладів для його відновлення, а також до правоохоронних органів та до суду за захистом своїх прав. При цьому суд вважає, що не можна покладати на відповідача обов`язок відшкодовувати позивачу моральну шкоду, спричинену тривалим досудовим розслідуванням, через відсутність його вини у її спричиненні. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, в розмірі 15000 грн. і вважає, що відшкодування моральної шкоди в зазначеному розмірі є розумним та справедливим з урахуванням тривалості негативних вимушених змін у житті позивача, зокрема, тривалості лікування, які виникли внаслідок протиправних дій відповідача. Крім того, зазначений розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідає критерію розумності та справедливості, є адекватним відшкодуванням тих моральних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправним ушкодженням його здоров`я. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід віднести за рахунок держави, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. При цьому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди пропорційно розміру задоволених позовних вимог (30%) в сумі 322,80 грн.

Outcome: partial