Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер\~її батько [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті батьків відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке вони заповіли позивачці, зокрема на належний їм що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 67,1 кв.м., загальною площею 82,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б1 літня кухня, літ.В1 гараж, літ. Г навіс, літ. Д сарай, літ. Е навіс, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И убиральня, літ. К - сарай, 1-9, І надвірні споруди. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано не було, оскільки він відносився до складу колгоспних дворів до якого входили: батьки позивачки [PERSON] голова, та [PERSON] член колгоспного двору. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер\~батько позивачки [PERSON] , та [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть [NUMBER] та [NUMBER] , свідоцтвом про народження та укладення шлюбу позивачки. За життя спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] належало спадкове майно у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , та який вони заповіли позивачці. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «Бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , в цілому\~складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 67,1 кв.м., загальною площею 82,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б1 літня кухня, літ.В1 гараж, літ. Г навіс, літ. Д сарай, літ. Е навіс, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И убиральня, літ. К - сарай, 1-9, І надвірні споруди. Вказаний спірний житловий будинок станом на 16.04.1991 відносився до складу колгоспних дворів, до складу якого входили: [PERSON] голова, та [PERSON] член колгоспного двору, що підтверджується випискою з погосподарської книги, видана виконавчим комітетом Кілійської міської ради за № 12 від 13.02.2023. Як встановлено, право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП КМР «БТІ» № 3233 від 07.09.2023. Батьки позивачки за життя склали заповіти, якими все належне їм майно заповіли донці позиваці [PERSON] .. Остання спадщину після батьків прийняла та їй були видані свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало батькам, а саме на належні померлим земельні ділянки, зокрема й на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, розташованої в [ADDRESS] . Проте спадщину у вигляді спірного житлового будинку оформити не змогла, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебування у складі двору або незначної участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.» Таким чином, у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті батьків, яким належали частки у спірному майні, яке є колгоспним двором, спадщину прийняла, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved