Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, збільшення їх розміру. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року (справа 196/21/23, № провадження 2/196/173/2023) з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1107,87 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 08.06.2022 року та до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням щомісячної індексції. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс, аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, не достатньо для матеріального утримання дітей, що оставить її у скрутне становище. На даний час матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він надає платні послуги з виконання певних видів будівельних робіт. Крім того, стан здоров`я старшого сина [PERSON] , [INFO] , погіршився, який відповідно до довідки КНП "Царичанський центр первинної медико-санітарної допомоги" Царичанської селищної ради від 24.01.2024, знаходиться на диспансерному обліку у ЛОР-лікаря з діагнозом аденоіди ІІ-ІІІ ст., гіпертрофія мигдаликів ІV ст. Враховуючи покращення матеріального стану платника аліментів, збільшення його доходу, беручи до уваги стан здоров`я старшого сина та забезпечення потреб неповнолітніх дітей, просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з твердої грошової суми на частку у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу). Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 22 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 29 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року (а.с. 19-20). Позивачка та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 29.07.2011), та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 09.04.2014) (а.с.21, 22). Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1107,87 грн. на кожну дитину з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісяця, починаючи з 10 січня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.16-18). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка як на підставу зміни способу стягнення аліментів посилається на те, що розмір аліментів, які присуджені є занадто низьким, оскільки не може забезпечити належний рівень життя для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, крім того, матеріальний стан відповідача покращився. Коштів, які сплачує відповідач за рішенням суду у твердій грошовій сумі в розмірі 1107,87 грн. на кожну дитину недостатньо для забезпечення дітей всім необхідним, їх повноцінного, духовного та фізичного розвитку. Позивач надає докази того, що стан здоров`я старшого сина [PERSON] , [INFO] , погіршився, оскільки останній відповідно до довідки КНП "Царичанський центр первинної медико-санітарної допомоги" Царичанської селищної ради від 24.01.2024, знаходиться на диспансерному обліку у ЛОР-лікаря з діагнозом аденоіди ІІ-ІІІ ст., гіпертрофія мигдаликів ІV ст. (а.с.12). Також, позивач зазначає, що матеріальне становище відповідача покращилось, [PERSON] має стабільний дохід з надання послуг по виконанню певних будівельних робіт. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2023, виданого Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 07.06.2023 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.14). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору способу стягнення аліментів (частка чи грошова сума) та правом змінювати цей спосіб наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС № 712/6313/21 від 22.08.2022 року. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, також те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1107,87 гривень на кожну дитину і на теперішній час не забезпечує інтересів дітей, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211.20 грн., від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved