Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем 30.08.2014 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 30.08.2014 року складено відповідний актовий запис №2306. Від шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, протягом останніх років сімейні відносини між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відносини подружжя не склалися через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки подружжя, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки особисті відносини між сторонами по справі уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Спроби збереження сім`ї не дали позитивного результату, а тому збереження шлюбує неможливим, подружжя з 2020 року проживає окремо, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом до відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.012.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.01.2024 року на підставі ухвали суду було задоволено клопотання відповідача та подружжю надано строк для примирення терміном два місяці, провадження по справі зупинено до 11.03.2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не висловила, заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, про що свідчить розписка сторони відповідача по справі про явку в судове засідання (а.с.26), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З огляду на викладене, суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи, фіксування судового засідання, відповідно до вимог ЦПК України не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 30.08.2014 року сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 30.08.2014 року складено відповідний актовий запис №2306 (а.с.6). Від шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.06.2018 року (а.с. 7). Сторони не підтримують подружні відносини, наданий судом строк на примирення за клопотанням відповідача до позитивного результату не привів, шлюб між подружжям фактично розпався. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Дослідивши фактичні обставини справи, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, наданий судом строк змін у позитивному напрямку не дав, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved