Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

04 березня 2024 року представник позивача [PERSON] \~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою\~до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,1503 га у межах згідно з планом на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 26.09.2008 року Фастівським міськрайонним судом Київської області винесено рішення у справі №2-2001/08 яким задоволено позов [PERSON] та визнано за позивачем право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері позивача [PERSON] . На час винесення рішення у справі [PERSON] не знала про те, що до складу спадкового майна ще увійшла вищевказана земельна ділянка. Реалізуючи своє\~право на\~спадщину,\~позивач звернулася\~до нотаріальної\~контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів (оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку), які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем та в зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - земельну ділянку вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі викладеного, представник позивача просила суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,1503 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . 14 березня 2024 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, електронною поштою на адресу суду направили заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності, проти позову не заперечують. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено,\~що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті /а.с.21/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,1503 га у межах згідно з планом на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.10.2007 року /а.с.15/). На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 26.09.2008 року у справі №2-2001/08 позов [PERSON] задоволено та визнано за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері позивача [PERSON] /а.с.17/. На час винесення рішення у справі [PERSON] не знала про те, що до складу спадкового майна ще увійшла вищевказана земельна ділянка. Реалізуючи своє\~право на\~спадщину,\~позивач звернулася\~до нотаріальної\~контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом\~Другої Фастівської\~державної нотаріальної\~контори Бігіч\~С.Ю. було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів (оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку), які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем та в зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, у позивача відсутні умови одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на спадкову земельну ділянку. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.10.2007 року,\~тобто є\~власникомземельної\~ділянки площею 2,1503 га, що розташована на території Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, проте оригінал Державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~від 03.10.2007\~року у позивачів відсутній. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на земельну ділянку, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

Outcome: approved