Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла її рідна мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , а також на земельну ділянку на території Шолоховської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та на інше майно, що належало їй на праві приватної власності. Вказаний житловий будинок її мати отримала його у спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є вона та її рідна сестра [PERSON] , яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину. [PERSON] з такою заявою про прийняття спадщини не зверталася і на час відкриття спадщини разом з матір`ю не проживала. Після закінчення строку для прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Бойко Л.П. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Однак приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 16.11.2023 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкоємця за законом, що разом з її матір`ю на час відкриття спадщина зареєстрована на постійне місце проживання в житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] В Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про її народження, згідно постанови нотаріуса, інформація відсутня, а також відсутній її родинний зв`язок з померлою [PERSON] . Вона повідомила приватного нотаріуса Бойко Л.П. стосовно того, що [PERSON] є її рідною сестрою, яка на час смерті матері протягом вже тривалого часу разом з матір`ю не проживала. З 2003 року сестра проживає за кордоном, на території Російської Федерації. Разом з тим приватний нотаріус Бойко Л.П. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилається на те, що вияснити, чи мало місце фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та чи є остання її матір`ю, матеріалами спадкової справи не доведено. В зв`язку з чим я змушена звернутися до суду з даною заявою. Заявниця та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши заявницю та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла рідна мати заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №250 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] одружилась з [PERSON] . Прізвище після одруження « [PERSON] » (а.с.9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулик О.П., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку загальною площею 53,2 кв. м по [ADDRESS] , що належав померлому на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду від 27.01.2010 року по справі №2-150/10, зареєстрованого в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.04.2010 року в книзі 6, номер запису 105. Спадкова справа №52/2015. Зареєстровано в реєстрі за №1723 (а.с.10). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39980295 від 02.07.2015 року, наданого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П., [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 53,2 кв. м, житловою площею 31,5 кв. м, по [ADDRESS] . Розмір частки 1 (а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулик О.П., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 1212100000:01:090:0023, яка розташована в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ №237972, виданого відділом Держкомзему у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області 11.10.2012 року на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду від 27.01.2010 року по справі №2-150/10, що зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №121210001000084. Цільове призначення: 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.12). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39981086 від 02.07.2015 року, наданого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П., [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою - [ADDRESS] . Розмір частки 1. Кадастровий номер 1212100000:01:090:0023. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , зареєстрованого Відділом ЗАГС Управління запису актів громадянського стану Карачаєво-Черкеської Республіки по м. Черкеську, [PERSON] [INFO] одружилась з [PERSON] . Прізвище після одруження « [PERSON] » (а.с.14). Згідно копії паспорту, виданого МВС по Карачаєво-Черкеській Республіці Російської Федерації 19.12.2018 року, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації (а.с.15). 16 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилося після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 16 листопада 2023 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що разом з померлою [PERSON] місце проживання за однією адресою на день її смерті зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (зі слів [PERSON] - дочка померлої [PERSON] ). В Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація про народження [PERSON] відсутня, зі слів [PERSON] дочка померлої [PERSON] спадщину не прийняла, як це передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо мешкає за кордоном України, а також заяву про прийняття спадщини після смерті матері не подала в установлений законом строк; родинний зв`язок між [PERSON] та спадкодавцем - [PERSON] не встановлено, таким чином вияснити, чи мало місце фактичне прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та чи є остання її матір`ю, матеріалами спадкової справи не доведено (а.с.16-17). Згідно інформації виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області від 01.09.2023 року щодо підтвердження реєстрації місця проживання померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , а також осіб, зареєстрованих разом з нею на день смерті, за відомостями реєстру територіальної громади м. Покров [PERSON] перебуває зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою також зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відсутня інформація щодо дати реєстрації особи та щодо інших зареєстрованих за вищевказаною адресою осіб в реєстрі територіальної громади міста Покров та в архівній картотеці (будинова книга не надавалася) (а.с.34). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73219391 від 17.07.2023 року, наданого приватним нотаріусом Бойко Л.П., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи. Номер у нотаріуса 284/2023. Спадкодавець [PERSON] (а.с.35). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) №73219401 від 17.07.2023 року, наданого приватним нотаріусом Бойко Л.П. у зв`язку з відкриттям спадкової справи, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі знайдено таку інформацію: Заповіт, чинний, номер у спадковому реєстрі 38287566. Заповідач [PERSON] (а.с.36). Факт того, що [PERSON] не проживала постійно разом зі спадкодавцем [PERSON] за місцем своєї реєстрації в м. Покров на час відкриття спадщини і таким чином не прийняла спадщину, що відкрилася після її смерті також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона знала [PERSON] , її доньку [PERSON] (заявницю) та [PERSON] , яка давно мешкає в Росії. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона знає усіх. [PERSON] , мати [PERSON] , померла [INFO] . Чоловік [PERSON] помер раніше. Друга донька живе в Росії. В 2018 році один раз приїжджала сюди і після вже ні. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що [PERSON] знала давно, у неї дві дочки [PERSON] і [PERSON] . В 2023 році [PERSON] уїхала в Росію, де вийшла заміж, там і живе. Приїжджала один раз в 2018 році і все. Встановлення того факту, що [PERSON] не проживала постійно разом зі спадкодавцем [PERSON] за місцем своєї реєстрації в м. Покров на час відкриття спадщини і таким чином не прийняла спадщину, що відкрилася після її смерті, має для заявниці юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить нотаріальне оформлення її спадкових прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного не проживання [PERSON] за місцем своєї реєстрації протягом більш ніж вісімнадцяти років, в тому числі станом на день смерті спадкодавця [PERSON] . Також суд враховує ту обставину, що [PERSON] , не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подала, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину. Згідно ст.1298 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, окрім справ передбачених ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням встановлених судом обставин справи, оцінивши досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності в їх сукупності, суд дійшов переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved