Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 04.03.2024 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу сплати аліментів. У первісної заяви позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми 750,00 гривень на місяць на 1/3 частину від усіх щомісячних доходів відповідача. Ухвалою суду від 26.03.2024 було відкрито провадження у порядку спрощеного провадження із викликом учасників справи до судового засідання на 06.05.2024 року. 25.04.2024 до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог , згідно якої позивач просить суд збільшити розмір аліментів яки стягуються у твердої грошової сумі з 750,00 гривень до 5000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги про збільшення розміру аліментів обґрунтовані у заявах по суті у вигляді факту виявлення факту набуття у власність відповідача нерухомого майна - частини квартири та отримання відповідачем нових професійних навиків що підтверджується проходженням навчання зі спеціальності « Поглиблений курс практичної дієтології та нутриціології» , а також погіршення матеріального стану позивача і наявність захворювання у дитини у вигляді встановленого 11.12.2023 неврологом діагнозу: «Астеноневротичний синдром», виявленого під час досліджень 10.12.2023 невідповідності рівню гормону росту і суттєвим зниженням біолектрогінезу головного мозку та зниження реактивності нейронів у дитини що підтверджує затримку розвідку та поганого поточного стану дитини. 23.04.2024 року до суду відповідачем наданий відзив , в якому зазначено про заперечення проти позовних вимог та визначається що нерухоме майно половину квартири він отримав у спадщину, курси він пройшов для надання допомоги бабусі , яка потребує постійного нагляду. Від представника позивача адвоката Бірюкова А.М. надана заява про розгляд справи у його відсутності. Від відповідача надана заява про розгляд справи у його відсутності. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із збільшення розміру стягнення аліментів врегульовані Сімейним кодексом України ( скорочене СК України ). Як встановлено судом рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2014 у справі №523/4544/14ц, були задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошової сумі у розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2014 до повноліття, а саме до 06.11.2029. Обґрунтуванням зміни розміру аліментів ( збільшення) стороною позивача визначені : 1) погіршення матеріального стану позивачки, яка втратила постійний дохід; 2) поліпшення матеріального стану боржника ( відповідача ) який отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 30.06.2021 частку квартири , площею 70 кв.м за адресою [ADDRESS] ( витяг з реєстру нерухомості а/с 18) ; отримання, згідно публікації у соціальних мережах Інтернету, самим відповідачем відомостей про проходження у лютому 2024 року « Поглибленого курсу практичної дієтології та нутриціології» ; 3 ) погіршення стану здоров`я дитини. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши пояснення сторін яки зазначені у заявах по суті справи ( позові та відзиві ), надані сторонами докази , та встановлені обставини справи приходить до висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав: 1) стосовно наявності погіршення майнового стану позивачці суду надані відомості по її доходи у період 2012-2022 роки, але не зазначено , чи дійсно, як це зазначається відповідачем у відзиві, позивачка із дитиною тимчасово мешкає за межами України де має можливість отримувати соціальну допомогу для особи яка є вимушеним переселенцем ( на себе та на дитину ), та відсутні відомості про доходи ( їх відсутність ) у період 2022-2024 років. 2) що стосується отримання відповідачем у спадщину нерухомого майна , суд , у відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України враховує висновки Верховного суду, зокрема правовий висновок про те, що успадковане та отримане в дар майно не є доходом, який враховується при визначенні розміру аліментів. Про це йдеться в\~постанові КЦС ВС від 15 червня 2022 року у справі № 682/1277/20. Крім того факт проходження курсу з будь-якої спеціалізації не є фактом отримання доходу, а є лише можливим понесенням розходів ( витрат на навчання) та є лише припущенням про можливе отримання доходу внаслідок отримання спеціалізації . Однак, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 3) у відповідності до вимог частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так у постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 Верховний Суд виснував про хворобу дитини як особливу обставину, що потребує додаткових витрат. Також у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Таким чином заявлені позивачем витрати пов`язані із захворюванням дитини є додатковими витратами у розумінні Сімейного кодексу України та мають окрему процедуру стягнення шляхом звернення із відповідною позовної заявою. Водночас судом визначається, що мінімальний розмір аліментів в Україні встановлений у розмірі 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку а тому, якщо розмір аліментів який було раніше присуджений за рішенням суду менший ніж визначений законом мінімальний розмір то розмір аліментів, який стягується, повинен бути перерахований виконавцем у рамках виконавчого провадження без додаткового рішення суду. З першого січня 2024 року в Україні прожиткового мінімуму встановлений для дітей від шести до вісімнадцяти років у розмірі 3 196 грн, відповідно мінімальний розмір аліментів з 01.01.2024 року встановлений у 1 584,50 грн. Верховний Суд у постанові від 20.06.2019 року у справі №632/580/17 звернув увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed