Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

19.12.2023 до Вишгородського районного суду Київської області, через електронний суд, представником позивача адвокатом Харчуком В.І., подано вказану позовну заява, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму попередньої оплати у розмірі 35 290,50 грн. за непоставлений товар. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 16.05.2021 між позивачем та відповідачем укладено Договір купівлі-продажу вхідних дверей steelguard КЗК 2380х1260, кількістю 1 шт., загальною вартістю 131000,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату №46 від 16.05.2021, та специфікацією до рахунку, в якій вказано готовність замовлення 12.08.2021. 16.06.2021 рахунок був оплачений повністю готівкою, про що свідчить запис на Рахунку-фактурі, виконаний відповідачем. Однак, у встановлений договором строк, відповідач не поставив та не передав позивачу усі елементи дверей, які вказані у специфікації до Рахунку, а саме серцевину та Antifrost 30. Не зважаючи на численні телефонні дзвінки та повідомлення у месенджері Вайбер, відповідач перестала виходити на зв`язок. Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 31.10.2023 припинила господарську діяльність. У зв`язку з цим, позивач був змушений замовити не поставлені позивачем елементи дверей в іншого постачальника, що підтверджується видатковими накладними №193 від 21.11.2022 року на суму 23300,00 грн. та №207 від 23.12.2022 на суму 11990,50, на загальну суму 35290,50 грн. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 26.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників провадження у судове засідання на 10:00 05.03.2024. 08.02.2024 до суду відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, а 01.03.2024, через електронний суд, клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши причину неможливості з`явитися до суду. У судовому засіданні, призначеному на 05.03.2024, у режимі відеоконференції, взяв участь представник позивача адвокат Харчук В.І. У зв`язку із неявкою відповідача, враховуючи її клопотання та думку представника, розгляд справи було відкладено на 30.04.2024 на 14:00. У призначене судове засідання з`явилася представник відповідача адвокат Степаненко О.А., а також у режимі відеоконференції, взяв участь представник позивача адвокат Харчук В.І. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, зазначивши, що відповідач не у повному обсязі виконала зобов`язання за договором, оскільки позивачу не було поставлено серцевину для ключів, внутрішнє і зовнішнє оздоблення дверей, основна накладка. Позивач намагався контактувати з відповідачем засобами телефонного зв`язку, смс, проте остання відкладала вирішення цього питання, а потім припинила свою діяльність як ФОП. У зв`язку із цим, позивач змушений був звернутися до іншого постачальника, у якого було придбано матеріал, якого не було поставлено відповідачем, на суму 35290,50 грн, які просить стягнути з відповідача. Представник відповідача заперечувала проти позову, зазначивши про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, при цьому, не заперечує факт укладання договору з позивачем у спрощеному порядку та сплату ним 131000,00 гривень на рахунок відповідачу, а також погодження сторонами договором строку поставки 12.08.2021. Після прийняття відповідачем замовлення, позивач в телефонному режимі, а також проїздивши у офіс до відповідача, дещо уточнював по замовленню. У строк, встановлений сторонами, двері було змонтовано та здійснено поставку замовлення 12.08.2021. Вказує, що позивач через рік, після отримання замовлення, звернувся до відповідача щодо отримання додаткових елементів, проте у зв`язку із військовими діями, постачання товарів було припинено і відповідач не могла виконати замовлення позивача, яке було додатковим і ці матеріали, не було включено до специфікації замовлення від 16.05.2021. Вказує, що позивач, отримавши замовлення, не звертався до відповідача із претензіями щодо неповноти замовлення, а через 2 роки звернувся з позовом, пропустивши строк для звернення і не просить про його поновлення. Також представник відповідача зазначила, що у позовній заяві йдеться про не поставку антифроста і серцевини, а в судовому засіданні представник позивача додатково вказує про не доставку внутрішніх та внутрішніх елементів. Щодо витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначила про відсутність доказів її надання. У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти позову зазначила, що згідно замовлення №46/1 (Специфікації) дверей steelguard сторонами було погоджено матеріал дверей, фурнітуру, колір, замок, ручки та поставку дверей в строк 12.08.2021. З моменту підписання замовлення, позивач неодноразово звертався в телефонному режимі до відповідача щодо отримання інформації про хід виконання замовлення. У погоджений сторонами строк, двері були поставлені та змонтовані на об`єкті позивача. Жодних претензій щодо некомплектності поставленого товару (дверей) від позивача не надходило. Відповідач не заперечує, що позивач неодноразово телефонував щодо купівлі додаткових елементів дверей (не зазначених в специфікації №46/1), однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану, виробник, який виготовляв необхідні елементи дверей, припинив свою діяльність. З огляду на це, позивача було проінформовано щодо неможливості продажу даних елементів дверей. Відповідач вказує, що, у зв`язку з виконанням нею умов договору щодо поставки дверей, і відсутністю претензій щодо некомплектності товару, підстав для повернення попередньої оплати у сумі 35290, 50 грн. у неї немає, а також позивачем пропущено строк позовної давності в один рік на пред`явлення вимог щодо недоліків проданого товару. Що стосується твердження позивача про те, що відповідач уникає будь-яких контактів, з долученої до позову роздруківки телефонних дзвінків і переписки з месенджерів, підтверджує комунікацію між сторонами, та відповідач не уникає спілкування з позивачем. Позивачу відомо, що робоче місце відповідача знаходиться у [ADDRESS] , вивіска на магазині «Місто дверей». Позивач неодноразово приїздив до відповідача, коли вибирав двері та супутню фурнітуру до них. Також, відповідач заперечує щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу 8000 грн, вважаючи, що заявлені витрати жодним документом не підтверджено, а саме договором, актом виконаних робіт, квитанцією про оплату витрат. Крім цього, у відзиві відповідачем наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку із розглядом справи, а саме у розмірі 3000,00 гривень, на підтвердження чого долучено Договір про надання правової допомоги №02/02 від 02.02.2024 та Акт прийому-передачі наданих послуг. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 16.05.2021 між постачальником ФОП [PERSON] та платником [PERSON] , у спрощений спосіб, укладено Договір поставки у формі Рахунку на оплату №46 у розмірі 131000,00 гривень за вхідні двері steelguard КЗК 2380х1260 (а.с. 17). Як зазначено у рахунку на оплату №46 від 16.05.2021, його сплата означає згоду із умовами поставки товару. 16.06.2021 ФОП [PERSON] отримала оплату в повному обсязі. У замовленні КЗК на підтвердження від клієнта №46/1, зазначено найменування дверей та його складові: Antifrost -30, 2380х1260, ліва, товщина коробки: 180 мм, товщина полотна: 130, ребра жорсткості: 2 шт вертикальні шириною 150 мм, заповнення полотна: фольгований ізолон 5 мм + пінополістерол 40 мм (щільність 18 кг/м3) + пробковий лист 2 мм + фольгований ізолон 5 мм + пінополістерол 40 мм (щільність 18 кг/м3), заповнення рами: Коробка відкритого типу, Терморозрив забезпечує пробковий лист товщиною 5 мм між зовнішньою та внутрішньою коробкою, Врізка під геркони зовнішнє оздоблення: На момент установки тимчасова, основна накладка модель Розенхайм (смуги) встановлюється після встановлення дверей, Вологостійкий МДФ 16 мм Ral 8014, Внутрішня накладка: на момент установки тимчасова, основна накладка гладка без фрезерування встановлення після установки дверей вологостійкий МДФ 10 мм плівка Artel білий сатин u3T-4, Рама колір коричневий Ral 8014 крокрень, Кількість петель 8 шт, Колір фурнітури матовий хром, Нічна засувка, Ручка скоба 1800 мм на обидві сторони, колір матовий хром, Замок Mottura 85.971, Циліндр Evva 4KS (5 ключів), ключ/ключ, Магніти. Відбійник та поріг нержавіюча сталь; Розмір 131000, відкриття ліве, готовність 12.08.2021. Вказане замовлення погоджено менеджером [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). У даному випадку, сторонами не заперечується факт виконання ними умов укладеного договору поставки, а саме в частині повної сплата позивачем вартості замовлення та те, що у встановлений сторонами строк, поставка замовлення відбулася, однак, як вказує позивач, звертаючись до суду з позовом, відповідачем не було доставлено серцевину та Antifrost 30, а представник позивача у судовому засіданні додав про не доставку внутрішнього і зовнішнього оздоблення дверей та основної накладка. Так, як убачається із наданих стороною позивача доказів, а саме: з Рахунку до сплати №206 від 25.10.2022, у спрощений спосіб, між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір поставки товару мдф до замовлення 167 від 15.06.2021, у кількості 1 шт, вартістю 233000, 00 грн, яку було сплачено (а.с. 11, 12, 15); з Видаткової накладної №193 від 21.11.2022, постачальник ФОП [PERSON] , Покупець [PERSON] , Договір основний договір ПІ, Розрахунковий документ Рахунок на оплату покупцю №206 від 25.10.2022, Товар Antifrost -30 2380x1260 Ліва Зовнішнє оздоблення: модель Розенхайм (4 смуги) МДФ 16 мм, Ral 8014 Лиштва 4 петлі, 120мм Відбійник з нержавіючої сталі Внутрішня накладка: гладка без фрезерування МДФ 10 мм Ral 9016, у кількості 1 шт, вартість 23300,00 грн (а.с. 15); з Рахунку до сплати №224 від 22.11.2022, у спрощений спосіб, між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір поставки товару серцевина EVVA 4KS KZ 61/K61 NI 5, у кількості 1 шт, вартістю 11990,50 грн, яку було сплачено (а.с. 14, 13); з Видаткової накладної №207 від 23.12.2022, Постачальник ФОП [PERSON] , Покупець [PERSON] , Договір основний договір ПІ, Розрахунковий документ Рахунок на оплату покупцю №224 від 22.11.2022, Товар Серцевина EVVA 4KS KZ 61/K61 NI 5, у кількості 1 шт, вартістю 11990,50 грн (а.с. 6). Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (пункти 3, 6 частини першої статті 3 ЦК України. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою та другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За результатами аналізу встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд встановив наявність між позивачем та відповідачем договірних правовідносин згідно договору поставки, які сторонами належним чином виконані. Так, відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб. Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України). Статтею 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Покупець, який виконав всі умови договору і його зобов`язання, має право вимагати від другої сторони - поставника належного виконання ним зобов`язань за договором. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (частина перша статті 664 ЦК України). Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. Відповідно до статті 682 ЦК України, продавець зобов`язаний\~передати покупцеві\~товар,\~що відповідає\~умові договору\~купівлі-продажу\~щодо комплектності. Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться. Згідно статті 683 ЦК України ,\~якщо договором\~купівлі-продажу\~встановлений обов`язок\~продавця передати\~покупцеві певний\~набір товару\~у комплекті\~(комплект\~товару),\~зобов`язання\~є виконаним\~з моменту\~передання продавцем\~усього товару,\~включеного до\~комплекту. Продавець зобов`язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Стаття 684\~ЦК України\~передбачено,\~що у\~разі передання\~некомплектного товару\~покупець має\~право вимагати\~від продавця\~за своїм\~вибором: 1)\~пропорційного зменшення\~ціни; 2)\~доукомплектування товару\~в розумний\~строк. Якщо\~продавець у\~розумний строк\~не доукомплектував\~товар,\~покупець має\~право за\~своїм вибором: 1)\~вимагати заміни\~некомплектного товару\~на комплектний; 2)\~відмовитися від\~договору і\~вимагати повернення\~сплаченої грошової\~суми. Наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються також у разі порушення продавцем обов`язку передати покупцеві комплект товару (стаття 683 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Статтею 687\~ЦК України\~передбачено,\~що перевірка\~додержання продавцем\~умов договору\~купівлі-продажу\~щодо кількості,\~асортименту,\~якості,\~комплектності,\~тари та\~(або)\~упаковки товару\~та інших\~умов здійснюється\~у випадках\~та в\~порядку,\~встановлених договором\~або актами\~цивільного законодавства. Якщо\~нормативно-правовими\~актами встановлено\~вимоги щодо\~порядку перевірки\~кількості,\~асортименту,\~якості,\~комплектності,\~тари та\~(або)\~упаковки товару,\~порядок перевірки,\~визначений договором,\~має відповідати\~цим вимогам. Якщо\~порядок перевірки\~додержання продавцем\~умов договору\~купівлі-продажу\~не встановлений\~відповідно до\~частини першої\~цієї статті,\~перевірка здійснюється\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~вимог,\~що звичайно\~ставляться в\~таких випадках. Обов`язок\~перевіряти кількість,\~асортимент,\~якість,\~комплектність,\~тару та\~(або)\~упаковку товару\~(випробовування,\~аналіз,\~огляд тощо)\~може бути\~покладений на\~продавця відповідно\~до договору\~купівлі-продажу,\~актів цивільного\~законодавства та\~нормативно-правових\~актів.\~У цьому\~разі продавець\~повинен на\~вимогу покупця\~надати йому\~докази проведення\~такої перевірки. Перевірка додержання умов договору купівлі-продажу щодо предмета договору продавцем і покупцем має здійснюватися на одних і тих самих умовах. Як встановлено\~статтею стаття\~688\~ЦК України,\~ покупець\~зобов`язаний\~повідомити продавця\~про порушення\~умов договору\~купівлі-продажу\~щодо кількості,\~асортименту,\~якості,\~комплектності,\~тари та\~(або)\~упаковки товару\~у строк,\~встановлений договором\~або актами\~цивільного законодавства,\~а якщо\~такий строк\~не встановлений,\~-\~в розумний\~строк після\~того,\~як порушення\~могло бути\~виявлене відповідно\~до характеру\~і призначення\~товару. У\~разі невиконання\~покупцем цього\~обов`язку\~продавець має\~право частково\~або в\~повному обсязі\~відмовитися від\~задоволення відповідних\~вимог покупця,\~якщо продавець\~доведе,\~що невиконання\~покупцем обов`язку\~повідомити продавця\~про порушення\~умов договору\~купівлі-продажу\~спричинило неможливість\~задоволення його\~вимог або\~спричинить для\~продавця витрати,\~що перевищують\~його витрати\~у разі\~своєчасного повідомлення\~про порушення\~умов договору. Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов`язку, встановлені частиною першою цієї статті. Відповідно до статті 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу . Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Так, згідно із статтею 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з ФОП [PERSON] укладено Договір поставки №46 та ним здійснено у повному обсязі оплату за придбання вхідних дверей steelguard КЗК 2380х1260 із комплектуючими згідно замовлення №46/1. З моменту отримання замовлення, у строк погоджений сторонами, 12.08.2021 та до звернення до суду з позовом, позивачем не надано відомостей про здійснення відповідачем поставки не у повному обсязі, як те було погоджено згідно Замовлення №46/1. Так, як убачається із переписки у мобільному додатку, наявність якої не заперечується стороною відповідача, позивач 26.06.2022 звертався до відповідача з питанням щодо встановлення замка і МДФ-накладок на двері, та 17.08.2022 отримав відповідь від відповідача, щодо необхідності їй перевірити документи та, що очікує відповідь від виробника (а.с. 9). Водночас, із вказаної переписки, яка мала місце через 10 місяців після поставки відповідачем товару за Договором від 16.05.2021, не можливо встановити, що йдеться про неналежне виконання відповідачем умов Договору від 16.05.2021, а додані позивачем рахунки та видаткові накладні, свідчать про наявність правовідносин між ним та ФОП [PERSON] з жовтня 2022 року щодо іншого замовлення. Вказані докази не підтверджують того, що придбані у ФОП [PERSON] матеріали є комплектуючими до замовлення здійсненого відповідачем у справі. Як встановлено судом, зобов`язання за Договором поставки від 16.05.2021 сторонами договору виконано у повному обсязі, при цьому, доказів звернення позивача із претензіями до відповідача щодо не поставки конкретних комплектуючих по замовленню №46/1, у розумний строк, позивач суду не надав. Оскільки, у справі не встановлено сукупності обставин, які свідчать про те, що відповідачем не здійснено поставу товару у обсязі замовлення №46/1 та стороною позивача не надано суду, і матеріали справи не містять, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Суд вважає, що строк позовної давності при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає, оскільки у задоволенні позову відмовлено через безпідставність позовних вимог до відповідача. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача, в тому числі, належним чином доведені витрати, які понесла відповідач у зв`язку із розглядом справи, у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved