Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Телегазій Василь Іванович від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що сторони спору проживали однією сім`єю за місцем проживання позивача [ADDRESS] . За час спільного проживання у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] яка на даний час проживає з позивачем. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 22.02.2023 року по справі № 305/2408/22, провадження № 2/305/115/23, що набрало законної сили 27.03.2023 р. шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.08.2022 р. по справі №301/2545/22, провадження №2-н/301/739/22 з відповідача на користь позивача на утримання доньки сторін з 23.08.2022р. стягуються аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. З урахуванням особливостей розвитку доньки сторін місце її проживання доцільно було б встановити з позивачем з наступних підстав. Малолітня донька сторін з народження проживає у квартирі батьків позивача, записана до дитячого садочка у смт. Великий Бичків, позивач має постійний дохід та будує власний будинок. Просить визначити місце проживання малолітньої доньки : [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою його проживання [ADDRESS] . Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження ( а.с. 19-20). Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 09.04.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] для участі в розгляді справи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Телегазій В.І. для участі в розгляді справи не з`явився, подав до суду заяву, просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, просить суд справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області для участі в розгляді справи не з`явився, подав до суду заяву, просить суд справу розглядати в її відсутність, висновок про визначення місця проживання дитини підтримує. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2023 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано ( а.с. 10-11). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис № 140 ( а.с. 9). Судовим наказом Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.08.2022 р. по справі №301/2545/22, провадження №2-н/301/739/22 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] присуджено до стягнення аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 12). Постановою про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Іршавського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.05.2023 року, відкрито виконавче провадження №71708159 з примусового виконання судового наказу № 301/2545/22 виданого 24.08.2022 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.01.2024 року, складеного депутатом Великобичківської селищної ради, проведено обстеження матеріально-побутових умов у [PERSON] , місце прописки [ADDRESS] , встановлено, що колишня дружина [PERSON] більше року не проживає за даною адресою, а малолітня дочка [PERSON] перебуває на повному утриманні батька ( а.с. 14). Згідно довідки № 20/02.1-42 від 08.01.2024 року, виданої виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району встановлено, що [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , має на утриманні малолітню дочку [PERSON] ( а.с. 15). Згідно рішення виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району № 56 від 28.03.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] ». Згідно висновку органу опіки та піклування Великобичківської селищної ради Рахівського району «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] » вбачається, що службою у справах дітей комісійно здійснено обстеження, матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] . В ході обстеження виявилось, що дитина дійсно проживає з батьком, який відвозить її до садочка, організовує відвідини лікаря, а допомагає йому в цьому бабуся. На даний час батько служить в ЗСУ. Матері під час обстеження не виявлено. Зі слів сусідів відомо, що мати дитини періодично приходить і відвідує доньку, але фактично за вказаною адресою не проживає. Начальником служби у справах дітей Великобичківської селищної ради було здійснено телефонну розмову з начальником Іршавської служби, в ході якої виявилось, що на даний час [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] , оскільки її матір зараз потребує стороннього догляду, не має можливості себе обслуговувати, перенесла важку форму інсульту. Наскільки відомо працівникам Іршавської служби, мати дійсно розлучена, чоловіка з дитиною на території села не бачили, а вона\~періодично їздить\~до дитини.\~З розмови з матір`ю [PERSON] було з`ясовано, що шлюб було розірвано через непорозуміння з чоловіком [PERSON] , а дитина по факту залишилась з чоловіком, оскільки на даний час вона доглядає маму і постійно їздить лікарнями та не має фізичної можливості виховувати дитину. Розуміючи своє становище, не заперечує про визначення місця проживання дитини з батьком. Враховуючи вищенаведені обставини, служба у справах дітей Великобичківської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18)). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 по справі №640/2670/17. Відтак при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання [PERSON] ,\~ [INFO] ,батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, те, що мати дитини [PERSON] не заперечує щодо проживання дитини з батьком, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] ,\~ [INFO] з\~батьком [PERSON] , [INFO] . При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Відповідно до ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved