Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача допомогу по безробіттю у сумі 9440,07 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 25.05.2022 [PERSON] , [INFO] за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. 26.05.2022 йому було надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 26.05.2022. Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Пенсійного фонду України та виявлено факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з МКП "ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНОКАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МІСТА ХЕРСОНА" з 25.08.2022 на підставі листа зазначеного підприємства №02-04/460Вих від 23.05.2023. На підставі вищевказаної звірки, відповідно до п.6 Порядку № 60/62 був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 157 від 24.05.2023 року, який був направлений відповідачу для ознайомлення засобом електронної пошти. Інформацію про те, що підчас перебування на обліку в центрі зайнятості, а саме з 25.08.2022 року він був зайнятою особою, відповідач приховав, що спричинило незаконне отримання ним допомоги по безробіттю, за період з 25.08.2022 по 31.10.2022 на загальну суму 9 440 грн. 07 коп. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 08.06.2023 було направлено поштою претензію за вих. №1087/2-23м від 03.06.2023 про необхідність повернення незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів з дня його отримання, але зазначений лист повернувся до філії з поміткою про невручення у зв`язку із відсутністю адресата. Також в цього ж дня претензія в електронну форматі була відправлена відповідачу на електронну пошту. Пізніше зв`язок із відповідачем підтримувався засобами телефонного зв`язку і сканована копія претензії була йому продубльована у Вайбер. Крім того, рішенням Миколаївського міського центру зайнятості від 13.12.2022 [PERSON] з 01.11.2022 було припинено реєстрацію у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин ЦЗ протягом 30 роб. днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, а у період карантину- з дати останнього фактичного підтвердження безробітним наміру перебувати у статусі безробітного. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд його задовольнити. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.01.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи їх згоду на розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. За приписами статей 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Судом встановлено, що 25.05.2022 відповідач звернувся Миколаївського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. З 26.05.2022 відповідачу надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до розрахунку допомоги по безробіттю, відповідачу у період з 25.08.2022 по 31.10.2022 виплачувалась допомога по безробіттю на загальну суму 9440,07 грн. Згідно з Актом Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості № 157 від 24.05.2023 про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було встановлено, що відповідач [PERSON] , перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, був прийнятий на роботу до МКП «ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МІСТА ХЕРСОНА» з 25.08.2022 та працює по день складання акту. Згідно відповіді МКП «ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА МІСТА ХЕРСОНА» від 23.05.2023 №\~02-04/460Вих, [PERSON] з 25.08.2022 працює слюсарем АВР Диспетчерської служби згідно наказу № 505 від 24.08.2022 де і працює на теперішній час Однак, відповідач не повідомив позивача про працевлаштування, чим порушив норми ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з розрахунком суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що підлягає поверненню, відповідачем має бути повернуто 9440,07 грн. Наказом в.о. директора Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості № 136 від 06.06.2023 було прийнято рішення про відшкодування безробітним [PERSON] коштів, виплачених як допомога по безробіттю. Згідно з Претензією від 03.06.2023 № 1087/2-23, [PERSON] було запропоновано повернути неправомірно отриману допомогу по безробіттю у добровільному порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»). Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України «Про зайнятість населення». Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Разом з тим, будучи працевлаштованим, відповідач не повідомив про це центр зайнятості, що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. При цьому, відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного. На підставі викладеного, оскільки відповідач не повідомив позивача про те, що є працевлаштованим, то останнім було незаконно отримано допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 9440,07 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Однак, як встановлено під час розгляду справи, відповідач незаконно отриману допомогу по безробіттю не повернув. Під час розгляду справи позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач не повідомив центр зайнятості про факт того, що перебував у трудових відносинах, хоча був під підпис ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, в тому числі з обов`язком повідомити про працевлаштування. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved