Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Святішенко О.В. звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30.06.2021р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із матір`ю. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.05.2022р. з відповідача було стягнуто на корись позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн., починаючи з 24,06.2021р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до розрахунку державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. станом на 30.11.2023 року в період з травня 2021 року по листопад 2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить 58 400,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України зазначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 333/6020/16-ц від 03.04.2019 року зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов?язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1 %. Таким чином, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з червня 2021 року по 30 листопада 2023 року становить 264 740,00 грн. Але, враховуючи положення п. 1 ст. 196 СК України, пеня повинна бути стягнута в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 58 400,00 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 58\~400 грн., а також стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 58\~400 грн. В судові засідання позивач [PERSON] та її представник-адвокат Святішенко О., не з`явилися, про дату, час та місце проведення яких були сповіщені своєчасно, належним чином, однак представник позивача-адвокат Святішенко О.В. надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позовної заяви підтримують та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судові засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином, за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду повернулися конверти з відмітками «Укрпошти» - « адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позовну заяву від [PERSON] не надходив. Згідно ч.7\~ст.128\~ЦПК України,\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) (а.с.15). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30.06.2021р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.05.2022р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 24.06.2021р. і до його повноліття [INFO] . Постановою державного виконавця Доброславського РВ ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.06.2023р. відкрито виконавче провадження ВП №71926472 з примусового виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05.05.2022р. про стягнення аліментів [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до розрахунку державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. станом на 30.11.2023 року в період з травня 2021 року по листопад 2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить 58 400,00 грн. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). Згідно з частинами першою, другою\~статті 196 СК України,\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі N 333/6020/16-ц (провадження N 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі N 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі N 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі N 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі N 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що заборгованість по аліментам на користь позивача на утримання дитини відповідачем не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця, який відповідачем не спростовано. Таким чином, аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам, те, що розмір пені за вказаний період перевищує суму основного боргу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплачені відповідачем аліменти в розмірі не більшому 100 відсотків заборгованості, тобто 58\~400 грн. Разом із тим, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпосередньої заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 58\~400 грн., не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. З врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі п.3\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави На підставі викладеного та

Outcome: partial