Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Плахтій Олена Володимирівна звернулась до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №48590, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 23 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором № AG5637138 від 19 лютого 2019 року у загальному розмірі 23636,00 грн. Також просить суд стягнути на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17 лютого 2024 року позивач через мобільний застосунок «Дія» випадково дізналась про те, що 30 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63164605 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості в розмірі 23636,00 грн. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 48590 від 23.09.2020 року щодо стягнення боргу у сумі 23636,00 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а також стягнення виконавчого збору у розмірі 2363,60 грн. Зазначає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки дана заборгованість не є безспірною, вважає стягнення з неї за виконавчим написом нотаріуса заборгованості необґрунтованим. У зв`язку з викладеним звернулась до суду для захисту своїх прав, вважає неправомірним провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості. (а.с.1-14) Ухвалою від 23 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. (а.с. 48-49) В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача скерувала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с.69-70) Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до суду не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки, копії ухвали, копії позовної заяви з додатками до електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с.68). Згідно ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідач повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. Третя особа Приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С. до суду не прибув про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки (а.с.71). При таких обставинах, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 лютого 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № AG5637138, за яким [PERSON] отримала короткостроковий кредит з потенційним лімітом кредитної лінії 20000 грн., реальною річною відсотковою ставкою 234%, строком до 21.03.2019 року. (а.с.21-25) 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис № 48590 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором AG5637138 від 19 лютого 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №01072019 від 01 липня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Загальна сума заборгованості складає 22636,00 грн. за період з 01 липня 2019 року по 11 березня 2020 року. (а.с.26) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 30 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63164605 на підставі даного виконавчого напису. (а.с.27-28) Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: -оригінал кредитного договору; -засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса №48590\~від 23.09.2020\~року таким,\~що не\~підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Жодними доказами відповідач не спростував доводи позивача, факт наявності безспірної заборгованості в судовому засіданні не встановлений. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги № б/н 24 від 17.02.2024 року, укладеним між адвокатом Плахтій О.В. та замовником [PERSON] , адвокат надав, а замовник отримав послуги надання консультації, складання та оформлення позовної заяви в інтересах [PERSON] про визнання виконавчого напису № 48590 від 23.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню, складання оформлення заяви про забезпечення позову, представництва інтересів у суді на загальну суму 4000,00 грн. (а.с.29,30) З рахунку № від 19.02.2024 року на оплату правничої допомоги та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3482595685.1 від 19.02.2024 року встановлено, що адвокатом Плахтій О.В. прийнято від [PERSON] грошові кошти на суму 4000 грн. 00 коп. на підставі договору № б/н24 про надання правової допомоги від 19.02.2024 року.(а.с.31,32) Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, відповідачем не представлено клопотання про зменшення цих витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у даній справі в повному обсязі. Питання про розподіл витрат про сплату судового збору, які складаються з оплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом та заявою про забезпечення позову, суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України та покладає їх на відповідача.

Outcome: approved