Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього відповідно рішення суворовського районного суду м. Херсона від 12.01.2011 року у справі № 2-571/11, про стягнення с [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та стягувати з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову позивач зазначив таке. Сторони перебували ва зареєстрованому шлюбі з 02.08.2002 року по 21.07.2010 року, шлюб розірвано рішенням Суворовського районного суду Херсонської області. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з відповідачем. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12.01.2011 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.11.2010 року і до досягнення повноліття. Старший син [PERSON] досяг повноліття. З цього часу, відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, аліменти з позивача стягуються в розмірі 1/6 частини від його доходу. На даний час існують обставини, передбачені ст. 192 СК України, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. А саме: 12.02.2021 року позивач уклав шлюб, від якого народився [INFO] син [PERSON] . Дружина позивача - [PERSON] на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. До квітня 2023 року вона отримувала грошову допомогу від держави у зв`язку із народженням дитини, а починаючи з квітня 2023 року - не отримує жодного доходу. У зв`язку із повномасштабним вторгненням військ рф, позивач переїхав до іншого міста, де орендує житло. Старший син продовжує навчання, на контрактній основі, вартість якого 18788,00 грн. на рік, які сплачує позивач. Крім того позивач вказує, що в нього на утриманні перебувають батьки: мати - [PERSON] , [INFO] , вітчим - [PERSON] , [INFO] , які проживають в м. Херсоні, їх доходом є пенсія. Мати позивача хворіє, має ряд хронічних захворювань, в зв`язку із чим виникає необхідність у придбанні дорогих за вартістю ліків. Також вказує, що відповідач разом з дитиною знаходиться в Ірландії, куди змушена була переїхати внаслідок повномасштабного вторгнення військ рф, де держава забезпечує громадян України безкоштовним житлом та соціальною допомогою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2023 року відкрито провадження у даній справі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки він необґрунтований. Заперечення відповідача мотивовані наступним. Факт народження в платника аліментів дитини в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем не було надано належних доказів, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Факт договору оренди квартири не свідчить про значне погіршення його майнового стану, а лише доводить про збільшення витрат за його бажанням, на власні потреби та на поліпшення його житлових умов за його вподобанням. Позивач у своєму позові вказує на те, що ним здійснюється оплата за навчання його сина [PERSON] як ще на одну підставу позовних вимог. Відповідачка вважає, що зазначена підстава позовних вимог є недоведеною та необґрунтованою. Виходячи з законодавчих норм України крім сплати аліментів встановлений обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані в тому числі і її навчанням. Позивачем не надані докази сплати за навчання сина за навчальний період 2022-2023 рік. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на його утриманні знаходяться його батьки-пенсіонери, які потребують дороговартісних ліків. Разом з тим, Позивачем не надано суду жодних доказів того, що його батькипенсіонери потребують матеріальної допомоги (не надані довідки про доходи батьків), не надано доказів того, що саме Позивач здійснює витрати на утримання батьків та на придбання для них дороговартісних ліків. Також допомога батькам-пенсіонерам не є підставою для зменшення розміру аліментів. Слід зазначити, що при підготовці позову було досліджено подані Декларації Позивача за 2022 -2023 роки. Позивач в декларації відобразив подарунки грошових коштів у 2022 році від його матері- [PERSON] у сумі - 300 000,00 (триста тисяч грн 00 коп) та у 2023 році у сумі 200 000,00 (двісті тисяч гривень), що само собою виключає потребу матері у утриманні її Позивачем. Відповідач вважає недоведеним факт необхідності утримання матері позивача, не подано жодних документів на оплату будь-яких витрат. Надані медичні документи виготовлені у 2020-2021 році та на даний час наявність будь-яких хвороб не підтверджено документально. До матеріалів справи не додано підтвердження родинних зв`язків з [PERSON] , якого начебто утримує позивач. Крім того вказано, що позивач з моменту повномасштабного вторгнення не виконує Рішення Суворовського районного суду м. Херсон від 12.01.2011 року у повному обсязі, умисно занижуючи розмір аліментів, що призводить до порушення норм Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Як вбачається з доданої до позову довідки про суддівську винагороду № 423 від 04.07.2023 р., виданою Державною судовою адміністрацією України, позивач офіційно працевлаштований та працює суддею із середнім доходом за період травень 2022 рік - травень 2023 рік у розмірі 107067 грн. 99 коп. на місяць, який з урахуванням сплачених аліментів становить набагато більше, ніж встановлена мінімальна заробітна плата по Україні. Отже, позивач є працездатною, здоровою людиною та має фінансову можливість сплачувати при бажанні своїм дітям аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду від своїх доходів. Приймаючи до уваги, що сплата аліментів Позивачем, який має вищу освіту, має посаду судді та проживає у м. Дніпрі, не є для нього надмірним тягарем, а його зменшення не відповідає інтересам дітей, враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька. Представник позивача адвокат Пацалова Т.В. в судовому засідання підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Лігінович Н.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала обставини, зазначені у відзиві, в задоволення позову просила відмовити. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено таке. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12.01.2011 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.11.2010 року і до досягнення повноліття. Так, встановлено, що сторони мають спільних дітей, на утримання яких з позивача стягнуто аліменти. Відповідно до довідки Ту ДСА України в Дніпропетровській області в період з 09.05.2022 року по 31.05.2023 року суддівська винагорода [PERSON] становить 1596044,49 грн. Відповідно до контракту від 01.09.2022 року, [PERSON] , син сторін у справі, проходить навчання в приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом», оплата за навчальний рік становить 18788,00 грн. Позивачем долучено до позову платіжні інструкції про оплату на рахунок закладу освіти 8560,00 грн. 9570,00 грн., які здійснені у 2021 році. Наведені докази оплати не відносяться до часу звернення до суду, період оплати навчання старшої дитини, здійсненні у 2021 році не є доказом зміни матеріального стану позивача на час звернення до суду. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.02.2021 року, що вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , після одруження прізвище дружини - « [PERSON] ». До позову долучено відомості з Пенсійного фонду України щодо застрахованої особи [PERSON] , які вказують, що за надані періоди (2017, 2021-березень 2023 року) остання мала дохід та сплачувались страхові внески (форма ОК-5, ОК7). Від даного шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до договору оренди від 25.05.2022 року, позивач винаймає житло. Вартість оренди 18000, 00 грн. щомісяця. Долучено докази оплати. Враховуючи наведене, суд зазначає, що вибір житла як і його вартості, є вільним вибором позивача, тому не може рахуватись доказом суттєвої зміни матеріального стану, при цьому суд враховую доходи позивача. Позивач народився [INFO] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . До позову долучено копію паспорту матері позивача та пенсійного посвідчення, яке видане 24.02.2021 року. З наведених документів вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстроване в м. Херсоні та вона знаходиться на пенсійному забезпеченні. Суд не бере до уваги медичні документи щодо медичних оглядів [PERSON] від 26.08.2020 року, 19.01.2022 року, 26.08.2020 року, оскільки вони не є актуальним на час розгляду справи. Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача щодо необхідності утримувати вітчима, оскільки юридичних доказів споріднення не надано (наприклад, доказів усиновлення). Стверджуючи про наявність витрат у зв`язку із хворобами матері, не надано жодних доказів на підтвердження таких витрат, які несе саме позивач у справі. При цьому суд враховує, що мати позивача перебуває на пенсійному забезпеченні. Так, не надано належних та допустимих доказів перебування на утриманні позивача непрацездатних батьків. Крім того, відповідно до відомостей декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які долучена до відзиву, позивач отримував від матері - [PERSON] подарунок у вигляді 300000,00грн. та 200000,00 грн., що також спростовує доводи про необхідність утримувати непрацездатну матір. Сам по собі факт народження молодшої дитини, реєстрації шлюбу, не вказує на зміну матеріального становища позивача. Крім того позивач на теперішній час має обов`язок сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від доходів, що не може рахуватись, як надмірний тягар. Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма закону також закріплена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме - народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Судам необхідно враховувати, що Особа 1 належними та допустимими доказами не підтвердила погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. ВС звертає увагу на те, що відповідно до рішення Кузнецовського міськсуду від 25.04.2016 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини Особи 5 та суперечитиме її інтересам. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що стан його здоров`я чи зміна сімейного стану та наявність інших дітей впливає на його спроможність виконувати батьківські обов`язки по утриманню старшої дитини. Не надано жодних доказів розміру заробітної плати позивача станом на час розгляду справи та матеріального стану його родини. Доказів утримання дружини і доказів того, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином підстави позову про зміну матеріального стану позивача, не підтверджено доказами. Враховуючи ті обставини, що з моменту винесення Херсонським міським судом Херсонської області рішення про стягнення аліментів від 12.01.2011 року, враховуючи, що старша дитини досягла повноліття, у позивача не виникло обставин, закріплених ст.192 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивач є особою працездатного віку, отримує дохід, то суд вважає, що для задоволення позову підстав немає. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed