Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

16 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , визначивши третьою особою головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Клімову Р.Д., із вимогами про скасування заборгованості за аліментами (а. с. 2-6). В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень від 20 жовтня 2021 року, зазначає про те, що 30 червня 2021 року він отримав лист від головного державного виконавця Клімової Р.Д. щодо стягнення з нього аліментів на підставі виконавчого листа № 2/235/171/2013 виданого 10 січня 2013 року Красноармійським міськрайонним судом на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частина доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Також, державним виконавцем згідно рішення суду та письмової заяви стягувача нараховано йому за період часу з 20 грудня 2012 року та станом на 01 червня 2021 року заборгованість по аліментам у сумі 331086 гривень 58 копійок на підтвердження чого, виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Пізніше, 31 серпня 2021 року після ознайомлення з матеріалами виконавчо7го провадження № 65701165, ним було виявлено донарахування заборгованості по сплаті аліментів з його пенсії на суму 57668 гривень 85 копійок. стверджує, що розрахунок заборгованості на загальну суму у розмірі 388755 гривень 43 копійки було здійснено на підставі заяви відповідачки, яка була нею подана 31 травня 2021 року, однак він з вказаною заборгованістю не погоджується, оскільки заборгованості фактично ніколи не було по сплаті аліментів. Зазначає, що рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] було необхідним виключно для того, щоб зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] (штучний позов), і так само для досягнення вказаної мети були стягнуті аліменти у розмірі 1/8 на утримання відповідачки. Тому, вказаний виконавчий лист останньою не подавався на виконання, бо з 2007 року по 25 квітня 2021 року вони перебуваючи у шлюбі, весь час проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, відпочивали, сплавляли свята та дні народження родичів, відвідували разом друзів, батьків, та відповідачка перебувала на його утриманні. 18 серпня 2021 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області шлюб сторін було розірвано. Стверджує, що оскільки після розірвання шлюбу з відповідачкою у них виникли сварки, то аліменти на утримання доньки він 08 травня 2021 року у сумі 4060 гривень перерахував через поштовий переказ. Натомість, вже 31 травня 2021 року відповідачка звернулася до виконавчої служби для стягнення з нього аліментів із зазначенням без обґрунтування про заборгованість зі сплати аліментів з 20 грудня 2012 року, зазначивши, що саме з цього часу він працює на ШУ «Покровське». Вважає вимоги відповідачки щодо стягнення з нього аліментів за минулий час такими, що не обґрунтовані, зважаючи на їх постійне спільне проживання, ведення сімейного господарства, виконання з його боку сімейних обов`язків по утримання сім`ї, оскільки він постійно працював, а всі кошти витрачав на утримання сім`ї та доньки Поліни, натомість відповідачка у 2011 році звільнилася та працювала мінливо на неофіційних роботах. Тому, вважає, що заборгованість по аліментах починаючи з 2012 року є надуманою та необґрунтованою, у зв`язку з чим прохає суд повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з 20 грудня 2012 року по 01 червня 2021 року по виконавчому провадженню АСВП № С56701165, яке відкрито 08 червня 02021 року на підставі виконавчого листа № 2/235/171/2013 виданого 10 січня 2013 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, а судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу стягнути з відповідачки. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження (а. с. 35 та на звороті), копія якої надіслана учасникам справи 20 вересня 2021 року за вихідним № 235/6703/21/19174/2021 (а. с. 36). 06 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву (а. с. 40-43), в якому вона позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що після того, як позивач почав проживати окремо, він добровільно матеріальної допомоги сім`ї не надає. Вказує, що довідки КУ Покровського координаційного комітету самоорганізації населення за № 01-12/2592 від 09 червня 2021 року та № 01/103/2655 від 14 червня 2021 року, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/778/13-ц про зменшення розміру аліментів на користь [PERSON] та спільні фотографії сім`ї жодним чином не підтверджують факту утримання позивачем її та їх доньки. Зазначає про те, що матеріали справи не містять ані доказів надання позивачем їй та їх доньці матеріальної допомоги під час їх спільного проживання до 25 квітня 2021 року, ані її розміру, ані відомостей про те, в чому ця допомога полягала. Стверджує, що вказані довідки лише підтверджують факт проживання у їх спільному будинку, який є єдиним місцем проживання для неї та їх доньки. Тому вважає, що сам по собі факт проживання в одному будинку не є безумовною підставою вважати, що позивач надавав їм матеріальну допомогу чи утримував їх. Разом з цим, зазначає про те, що позивачу достеменно відомо про те, що вона тривалий час не має постійного заробітку, натомість має періодичні підробітки, з яких вона намагається забезпечити дитині достатні умови життя, необхідні для її розвитку. Стверджує, що позивач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти у визначеному в рішенні суду розмірі і не був позбавлений такої можливості. Тому прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 20 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представниці третьої особи (а. с. 59-61), в якому вона прохає суд вважати нарахування заборгованості по аліментам з [PERSON] на користь [PERSON] за період з 20 грудня 2012 року по 08 червня 2021 року таким, що відповідає вимогам виконавчого документу. В обґрунтування відзиву зазначає, що нарахування заборгованості здійснено на підставі заяви відповідачки, в якій вона прохала нарахувати заборгованість саме з 20 грудня 2012 року, а оскільки аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за 10 років, що передували пред`явленню листа до виконання, то державним виконавцем була нарахована заборгованість по аліментам з 20 грудня 2012 року по 08 вересня 2021 року, по день пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2021 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження (а. с. 76-77). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначений судом по суті (а. с. 86 та на звороті). На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08 квітня 2022 року № 17/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» дана справа надійшла до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 13 годину 40 хвилин 13 грудня 2023 року (а. с. 113). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали суд їх задовольнити, обґрунтування надали аналогічні тексту позовної заяви. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 159), в якій позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, прохала суд розглядати справу на підставі наявних матеріалів справи з урахуванням поданого раніше нею відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 119-120), в якій прохала ухвалити судове рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та його представника, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 25\~травня 2006\~року з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було стягнуто\~аліменти в\~розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судова справа № 2-1627/2006. Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] у розмірі частини всіх видів доходу, починаючи з 20 грудня 2012 року до повноліття дитини, судова справа № 0529/8172/2012. Рішення набрало законної сили 05 лютого 2013 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 січня 2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу, починаючи з 20 грудня 2012 року і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] , судова справа № 0529/8171/2012. Рішення набрало законної сили 15 січня 2013 року. Також,\~судом встановлено\~та підтверджено\~матеріалами справи,\~що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2013 року у справі № 235/778/13-ц зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з частини на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж за 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15 та на звороті). Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що підставою для зміни розміру аліментів позивачем було зазначено те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у шлюбі з якою у нього народилася донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2013 року з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] у розмірі частини всіх видів доходу, починаючи з 20 грудня 2012 року до повноліття дитини, а також, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 січня 2013 року з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу, починаючи з 20 грудня 2012 року і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2021 року у справі № 235/4115/21 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 17 вересня 2021 року. Так, зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що в обґрунтування позовних вимог, позивач, з-поміж іншого, посилався на те, що фактичні шлюбні відноси сторонами припинені 25 квітня 2021 року. Разом з цим, з вказаного рішення суду вбачається, що відповідачка, в судове засіданні не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. 10 січня 2013 року відповідачкою отримано виконавчий лист Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 2/235/171/2013р. про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої доньки Поліни, з терміном пред`явлення до виконання виконавчого листа до 14 вересня 2029 року (а. с. 20). 07 червня 2021 року відповідачка звернулася до Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом (а. с. 19). 08 червня 2021 року головним державним виконавцем Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клімовою Р.Д. за вищевказаною заявою відповідачки відкрито виконавче провадження № 65701165 з примусового виконання виконавчого листу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (а. с. 21). 30 червня 2021 року головним державним виконавцем Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клімовою Р.Д. на адресу позивача було направлено повідомлення про відкриття вищевказаного виконавчого провадження та нарахування заборгованості з 20 грудня 2012 року та станом на 01 червня 2021 року у сумі 331086 гривень 58 копійок (а. с. 33) з надання відповідного розрахунку заборгованості (а. с. 23-24). 02 серпня 2021 року головним державним виконавцем Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клімовою Р.Д. на адресу ГУ ПФУ в Донецькій області було направлено доповнення до АСВП 65701165 (а. с. 25), з якого вбачається, що станом на 01 липня 2021 року нараховано заборгованість по аліментам виходячи із виплаченої боржнику пенсії, яка складає 57668 гривень 85 копійок, тому в подальшому з 01 липня 2021 року необхідно утримувати аліменти у розмірі 50 % до погашення сумарної заборгованості 57668 гривень 85 копійок, потім по частині щомісячно. З довідок КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 01-12/2592 від 09 червня 2021 року та № 01-12/2655 від 14 червня 2021 року (а. с. 13-14) вбачається, що позивач з моменту придбання будинку та до 25 квітня 2021 року мешкав разом з сім`єю (дружиною та донькою) за адресою: [ADDRESS] , а з 25 квітня 2021 року мешкає за адресою : [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що останній запис про трудову діяльність відповідачки в її трудовій книжці датується 2010 роком (а. с. 17 та на звороті, 44-49). Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст.\~15\~СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, зазначено, що відповідно до вимог ст. 192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу вказаних норм випливає, що зазначене погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з вимогами ч. 2 ст.\~197\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Так, позивач в обґрунтування позовних вимог в цій частині як на обставину, що має істотне значення, посилався на те, що рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2013 року у справі № 0529/8172/2012, яким стягнуто з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] , на підставі якого видано виконавчий лист № 2/2035/171/2013р. від 10 січня 2013 року, за яким 08 червня 2021 року відкрито виконавче та в якому йому нараховано заборгованість зі сплати аліментів, було отримано шляхом створення штучного позову з метою зменшення розміру аліментів на сина [PERSON] від першого шлюбу, бо фактично їхня сім`я завжди проживала разом та перебувала на його утриманні. За встановлених\~судом обставин,\~зокрема таких,\~що у\~2006\~році рішенням\~суду з\~позивача на\~користь колишньої\~дружини було\~стягнуто аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] розмірі\~ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а у 2007 році позивач одружився з відповідачкою, з якою у них у 2011 році народилася донька [PERSON] , а потім рішенням суду у січні 2013 року стягнуто аліменти (на дружину), а згодом у лютому 2013 року рішенням суду стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , на підставі яких в подальшому позивачем було подано позов про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , натомість, які не пред`являлися відповідачкою до примусового виконання до поки вони з позивачем фактично мешкали разом однією сім`єю, а саме по 25 квітня 2021 року, що в свою чергу підтверджується фото доказами спільного відпочинку та дозвілля й на утриманні якого вона перебувала разом з дитиною, бо зворотного відповідачкою суду не надано, що в свою чергу дійсно свідчить про подачу останньою штучних позовів з метою зменшення зобов`язань позивача за аліментними платежами по утриманню його сина [PERSON] , поки вони мешкали разом, а вже після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, пред`явлення спірного виконавчого листа до виконання, при цьому, зважаючи на те, що аліменти присуджуються на користь того, з батьків з ким проживає дитина, а сторони по 25 квітня 2021 року мешкали разом однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, при цьому відповідачка з 2011 року офіційно не працювала, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами за період часу з 20 грудня 2012 року по 24 квітня 2021 року (по дату фактичного проживання сторін) по виконавчому провадженню АСВП № 65701165, яке відкрито 08 червня 2021 року на підставі виконавчого листа 2/235/171/2013р., виданого 10 січня 2013 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial