Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У вересні 2023 року позивач Керівник Дніпровської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі: Київської міської ради звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у власності територіальної громади міста Києва перебуває земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер 8000000000:79:249:0025), як належить до земель комунальної форми власності. Разом з цим, на даний час право власності територіальної громади міста Києва на земельну ділянку порушено через незаконну державну реєстрацію спірної ділянки та незаконну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 42.6 кв.м на цій ділянці за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач просить скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.01.2022, індексний номер 63147351, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] ( [ADDRESS] , [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) на житловий будинок загальною площею 42.6 кв.м. літ. «А» по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2569587280000); скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025 площею 0,1000 га, що по [ADDRESS] в Державному земельному кадастрі; стягнути судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі за позовом Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі: Київської міської ради до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлено в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни від 31.01.2022 №63147351 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 42.6 кв.м. літ. «А» по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2569587280000, номер відомостей про речове право: 46428526). Підставою для проведення державної реєстрації вказаного нерухомої майна стала довідка від 21.05.2021 № 07/21 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, видана ФОП [PERSON] . У подальшому, ПП «Фірма «Інженер» на замовлення [PERSON] 03.02.2022 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі вказаної технічної документації із землеустрою 16.02.2022 державним кадастровим реєстратором Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Жученко Аліною Сергіївною внесено відомості (здійснено реєстрацію) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025. Відповідно до сформованого державним кадастровим реєстратором витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.02.2022 №НВ-3500422592022 земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025 розташована за адресою: [ADDRESS] ; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. ч. 1,2 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У випадку, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього бВідповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У випадку, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 334 ЦК України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає із дня такої реєстрації. Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо майна і одночасно створю перешкоди для реалізації своїх прав законному власнику - державі (ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом з тим, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин наявності в особи права власності необхідно передусім встановити підставу, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18). Отже, державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права приватної власності на об`єкт (у цьому випадку на житловий будинок по [ADDRESS] ) за особою, яка не має на нього жодних прав, є перешкодою в реалізації усіх правомочностей власника щодо спірної земельної ділянки. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Указані положення узгоджуються з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема з приписами про те, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Крім того, необхідно зазначити, що навіть у випадку, якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема для державної реєстрації подані всі необхідні документи відповідно до закону та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову. Така позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/127/18 та Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 915/572/17. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Положеннями ст. 18 Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону, передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. За ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (надалі - Порядок №1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п. 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком. Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Отже, єдиною підставою набуття права вланості чи права користування земельними ділянками комунальної власності в місті Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради. У пункті 77 Порядку №1127 зазначено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Згідно з абзацом третім пункту 78 Порядку №1127 документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту, адреси, не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси (абз. 3 п.79 Порядку №1127). З матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна №2569587280000 вбачається, що приватним нотаріусом КМНО Меженською К.С. до справи додано: довідку про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси від 21.05.2021 №07/21, виданої ФОП [PERSON] , інформаційну довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.01.2022 №ПБ-2022 №128 та отримано відомості о Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕССБ) щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Водночас інших документів, які вимагається Порядком №1127 у реєстраційній справі немає. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. всупереч зазначеній інформації та положенням ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав від 31.01.2022 №63147351 не враховано відсутність даних про виникнення у [PERSON] чи будь-яких інших осіб речових прав на житловий будинок по [ADDRESS] до 01.01.2013. Так, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) листом №055-920 від повідомлено, що в Реєстрі адрес, який розроблений відповідно до Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням КМР №337/9394 від 22.05.2013, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси будь-яким об`єктам по [ADDRESS] , а також відсутні відомості щодо реєстрації в містобудівному кадастрі схем генерального плану на об`єкти будівництва за цією адресою; містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за цією адресою не надавались. Листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 09.05.2023 № 073-1211 надано інформацію про те, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:79:249:0025) у Голосіївському районі міста Києва. Згідно із інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 0570202/1-1190 від 31.01.2023 повідомлено Дніпровську окружну прокуратуру міста Києва про те, що земельна ділянка з кадастровим номером №8000000000:79:249:0025 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована та не обліковується. Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація листом №100-5032 від 09.05.2023 повідомила, що райдержадміністрацією жодного питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості на [ADDRESS] , не опрацьовувалось, жодних звернень не надходило. Окрім того, відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 0570202/1-1190 від 31.01.2023 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025 у Міському земельному кадастрі не зареєстрована та не обліковується. Згідно інформації Державного земельного кадастру право власності те\-ренові права на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025 за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані. Таким чином, незважаючи на вищевказані вимоги законодавства, в реєстраційній справі щодо спірного об`єкта нерухомого майна відсутні документи, які дають змогу встановити, що житловий будинок було побудовано до 05.08.1992; відсутні відомості з ЄДССБ про присвоєння поштової адреси та відомості про земельну ділянку, що належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до Довідки № 07/21 від 21.05.2021 про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, поданої для проведення державної реєстрації прав, житловий будинок літ. «А» загальною площею 42.6 кв.м, побудований зі слів замовника господарчим способом у 1991 році, відповідає Державним будівельним нормам, готовий до експлуатації, не належить до категорії самочинного будівництва та не потребує прийняття в експлуатацію. Проте, довідка, що складена на підставі проведеної технічної інвентаризацій\-не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості. Водночас, згідно з Інформацією з ЄДЕССБ відсутні відомості про рік побудови цього будинку. Також 21.05.2021 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт №234/12/21 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (реєстраційний номер № ТІ01: 5920-9525-5337-4903). У свою чергу, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта, та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість). Таким чином, подані документи не дають змоги однозначно встановити, що житловий будинок по [ADDRESS] було побудовано до 05.08.1992. Також, приватним нотаріусом Меженською К.С. перед проведенням реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності за [PERSON] не було отримано відомості з ЄДЕССБ про присвоєння адреси житловому будинку по [ADDRESS] . Крім того, в Державному реєстрі прав відсутня інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій нібито збудовано житловий будинок по [ADDRESS] . Ураховуючи викладене, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Наведена інформація підтверджується з доступних джерел, таких як Google maps, а саме на території, на якій запроектована земельна ділянка, будь-які будівлі відсутні. Слід зазначити, що відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 11.05.2023 у справі № 755/4984/23 [PERSON] визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України. Судом встановлено, що [PERSON] в порушення вимог Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001, склав та видав завідомо підроблені офіційні документи, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, за результатами проведення технічної інвентаризації, яка фактично не проводилась, на фактично неіснуючий об`єкт нерухомого майна, а саме: технічний паспорт (інвентаризаційна справа №234/12/21, реєстраційний номер в ЄДЕССБ: ТІ01:5920-9525-5337-4903) та довідку про технічні показники об' єкта та підтвердження поштової адреси №07/21 від 21.05.2021, із зазначенням замовника - [PERSON] . Отже, вказані технічні документи ФОП [PERSON] складено та видано із завідомо неправдивими відомостями про наявність фактично неіснуючого будинку, та в Реєстрі адрес відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси по [ADDRESS] . Окрім того, документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вказаною адресою також відсутні. Я квбачається з матеріалів справи, Київська міська рада рішень про передачу земельних ділянок з указаним кадастровим номером юридичним або фізичним особам у власність чи користування (оренду), зміну цільового призначення, а також про затвердження технічних документів із землеустрою не приймала. Речові права на земельну ділянку по [ADDRESS] за будь-якими фізичними чи юридичними особами не реєструвались. Таким чином, державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А» по [ADDRESS] за [PERSON] проведено в порушення вимог ст.ст. 3, 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 40, 77 Порядку №1127, оскільки державну реєстрацію прав проведено за відсутності документів, які дають змогу встановити, що житловий будинок було побудовано до 05.08.1992, без отримання відомостей з ЄДССБ про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси та за відсутності відомостей про земельну ділянку, що належить [PERSON] на праві власності, на якій нібито збудований житловий будинок. Викладене свідчить про те, що [PERSON] не могла у законний спосіб набути право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 42.6 кв.м по [ADDRESS] , який відсутній на земельній ділянці комунальної власності (не збудований, не введений в експлуатацію), а отже право власності у відповідача на це майно не виникло та не могло виникнути. З урахуванням викладеного, набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на відсутній на земельній ділянці об`єкту нерухомого майна, порушує публічний порядок та посягає на суспільні та економічні основи держави, спрямоване на подальше незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, а відтак _ підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права на це майно. Сама собою державна реєстрація речового права за певною особою без наявності чинного правовстановлюючого документа на підтвердження такого права не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи відповідного речового права. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 916/675/15 та від 08.04.2020 у справі № 910/10353/19, у постанові від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16, від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, від 07.10.2020 у справі № 920/728/18А. Таким чином, державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 42,6 кв.м. літ. «А» по [ADDRESS] за [PERSON] проведено на підставі рішення державного реєстратора, яке не відповідає вимогам законодавства, а тому відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявні підстави для його скасування. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державний земельний кадастр базується на таких основних принципах як об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно вимог Закону. Чинним законодавством України встановлений порядок виготовлення документації із землеустрою (в тому числі і технічної документації), вимоги до її складу. Згідно із статтею 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Статтею 11 Закону визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до ст. 21 Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації. У разі якщо законом встановлена обов`язковість погодження зміни цільового призначення земельної ділянки з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, фізичною, юридичною особою та/або відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, до заяви про внесення до Державного земельного кадастру відомостей про зміну цільового призначення (категорії земель та/або виду її цільового призначення) земельної ділянки додаються документи, що підтверджують таке погодження та/або забезпечення виконання зобов`язання з відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, у вигляді гарантії. За змістом ст. 22 Закону документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. У відповідності до ст. 24 Закону для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Пунктом 114 Порядку передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Частиною 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є подання заявником документів, передбачених ч. 4 цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025 здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Разом з тим, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом №073-1211 від 09.05.2023 повідомив, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 05716-6429 від 18.05.2023, що документація із землеустрою, якою сформовано земельну ділянку, для внесення відомостей до Міського земельного кадастру про вказану земельну ділянку та підготовки проекту рішень щодо її передачі у власність або користування до Департаменту не надходила. Слід зазначити, що згідно із ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою; інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою. Вимогами ст. 29 Закону України «Про землеустрій» передбачені загальш вимоги до змісту документації із землеустрою. Так, документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково містить пояснювальну записку, в якій зазначаються підстава проведення землеустрою (у тому числі рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, на підставі якого здійснюється розроблення документації із землеустрою); основні відомості про об`єкт (об`єкти) землеустрою; використані розробником нормативно-правові акти з питань здійснення землеустрою; використані розробником норми і правила у сфері землеустрою; використані розробником документи Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель; використані розробником відомості Державного земельного кадастру, а також Державного реєстру земель у разі внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, сформовані до 2013 року; використані розробником відомості Державного картографо-геодезичного фонду; використана розробником затверджена містобудівна документація, а також викопіювання із такої документації; опис процедури виконання топографо- геодезичних робіт (у разі їх виконання); опис та обґрунтування проектного рішення; інформація про проведення грунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (у разі їх проведення); інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них (у разі формування земельних ділянок, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру); інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою обмеження у використанні земель (у разі формування земельних ділянок, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про сформовану земельну ділянку, обмеження у використанні земель) із зазначенням підстави встановлення таких обмежень; виконавець робіт із землеустрою, його технічне і технологічне забезпечення; умови щодо зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок (у разі порушення ґрунтового покриву земельних ділянок у результаті реалізації проектного рішення); інформація про виконання передбачених законом вимог щодо погодження документації із землеустрою; інформація про дотримання вимог закону щодо погодження поділу, об`єднання, вилучення земельних ділянок. Положеннями статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: завдання на складання технічної документації із землеустрою; пояснювальну записку; матеріали топографо- геодезичних робіт; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки; відомості про встановлені межові знаки. Водночас подана технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не відповідала вимогам Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» в частині дотримання загальних вимог до змісту документації із землеустрою (ст. 29 Закону України «Про землеустрій»); забезпечення подання документів про погодження зміни цільового призначення земельної ділянки (ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр»); використання у складі технічної документації із землеустрою завідомо недостовірних документів, які посвідчують право власності на неіснуючий житловий будинок. Отже, інженером-землевпорядником ПП «Фірма «Інженер» [PERSON] під час розроблення документації із землеустрою відносно спірної земельної ділянки порушено вимоги ст. ст. 20, 198 ЗК України, ст.ст. 29, 55 Закону України «Про землеустрій», а також ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не перевірено факт наявності чи відсутності в натурі (на місцевості) будівель та споруд на проектованій земельній ділянці, в результаті чого до Державного земельного кадастру були внесені недостовірні відомості про земельну ділянку, що як наслідок призвело до порушення прав та/або законних інтересів територіальної громади м. Києва. Таким чином, оскільки реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:249:0025 відбулася з порушенням вимог земельного законодавства, на підставі технічної документації, яка розроблена під експлуатацію неіснуючого житлового будинку, право власності на який набуто з порушенням законодавства України про державну реєстрацію, а також з урахуванням того, що Київська міська рада рішення про передач зазначеної земельної ділянки у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам не приймала, тому є необхідність скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позов Керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі: Київської міської ради до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки, - не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved