Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] 18.08.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 189. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 18.08.2018 сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. В силу різних поглядів на сімейне життя, взаємні права і обов`язки, ведення домашнього господарства, сім`я сторін фактично розпалась. Сторони протягом тривалого часу подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами, примирення між ними неможливе і наміру зберегти сім`ю немає. Ухвалою суду від 21.03.2024 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання з викликом сторін на 04.04.2024 о 13:00. Водночас, роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 04.04.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. 04.04.2024 судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача до 22.04.2024 до 11:00. 12.04.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову; також в заяві відповідач просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 18.08.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, 18.08.2018 зареєстровано шлюб сторін по справі, про що зроблений відповідний актовий запис № 189. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємної допомоги, що є морально-правовою основою шлюбу за наявності бажання обох сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Позивач, відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 21.12.205, є інвалідом І групи. Відповідач, згідно з копією довідки № 370142 від 24.06.2002, також є інвалідом І групи. Отже, сторони відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 12, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved