Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування вимог вказала, що відповідно до даних Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2017, індексний номер витягу 104480149, їй на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га. Вказана земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності з [PERSON] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, у виді земельної ділянки з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Вказує, що вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка. 18.12.2023 приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 63/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] . Видано Витяг з Державного реєстру речових прав за індексним номером 358891628 від 18.12.2023. Однак, приватним нотраріусом Шепетівського нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. листом за № 118/01-16 від 15.03.2024 для [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га, у зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, та, відповідно, частка померлого [PERSON] не визначена. Для вирішення даного питання рекомедовано звернутися до суду. Вказує, що оскільки віділення часток за життя спадкодавця [PERSON] не проводилося, розмір його частки не визначався, то, виходячи з презумпції рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, частка померлого у спільній сумісній власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га, становить рівну частину, тобто, частки мають вважатися рівними. Зазначає, що [PERSON] був співвласником земельної ділянки з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га., яка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, тому це право перейшло до [PERSON] . Просить позов задовольнити. 27.03.2024 ухвалою суду у справі відкрито загальне позовне провадження. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, доручила представляти свої інтереси представнику адвокату Салюк І.В. Представник позивача адвокат Салюк І.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача Полонської міської ради Хмельницької області до суду не з`явився, 23.04.2024 направив до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 46 (а.с. 9). Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02.07.1985, актовий запис № 81 (а.с. 16). Відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2023, зареєстрованого в реєстрі за № 2342, спадкова справа № 11/2023, спадкоємцем майна - 63/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з даних Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу 358891628 від 18.12.2023, [PERSON] є власником 63/100 частки у спільній частковій власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до даних Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 104480149, сформованого 21.11.2017, земельна ділянка з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є приватною спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з даних Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га, власниками є [PERSON] та [PERSON] , дата державної реєстрації права 14.11.2017, номер запису про право 23475085 (13). Згідно даними повідомлення приватного нотаріусу Шепетівського районного нотаріального округу Бондар С.М. від 15.03.2024 за № 118/01-16, [PERSON] на її звернення було роз`яснено, що згідно діючого законодавства неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147, площею 0,0854 га, оскільки вищевказана земельна ділянка передана співвласникам на праві спільної сумісної власності, а відповідно частка померлого [PERSON] у праві спільної власності не визначена. Останній рекоменовано звернутись з позовом до суду для визначення частки померлого у праві спільної власності на вищезгадану ділянку (а.с. 14). Згідно даних Витягу № НВ 9933793992024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зазначено відомості про нормативно грошову оцінку ділянки з кадастровим номером 6823610100:02:006:1147 295772 грн 12 коп., дата оцінки ділянки 19.03.2024 (а.с. 15). Статтею 16 ЦК України\~надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з п."г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду Украни «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.\~У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки частка спадкодавця на вказану земельну ділянку є невизначеною. Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Смерть власника являється однією з підстав для припинення права власності, що випливає із норм ст. 346 ЦК України. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 570/997/19, Верховний Суд зауважив, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. З даних відповіді приватного нотаріуса вбачається, що єдиним належним способом захисту порушеного права є звернення до суду з позовом про визначення частки із земельної ділянки у спільній сумісній власності. Позивач у своїй заяві вказує, що вказана земельна ділянка знаходиться у власності на праві спільної сумісної власності з її покійним чоловіком [PERSON] , також вказує, що оскільки виділення часток за життя спадкодавця не проводилося, розмір його частки не визначався, то частки мають вважатися рівними. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку, що належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності. За таких обставин, беручи до уваги вищевказане, судом встановлено, що до спадкоємця [PERSON] переходять в порядку спадкування права власності в тому обсязі та розмірі, які належали спадкодавцю. Отже, враховуючи, що позивач позбавлена можливості у позасудовому порядку визнати право власності на земельну ділянку, що входить до складу спадщини,

Outcome: approved