Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Єльнікова Н.О. звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, в якій просила встановити факт, що заявниця постійно проживала разом з її цивільним чоловіком [PERSON] та перебувала на його утриманні до дня його смерті. Заява обґрунтована тим, що [INFO] загинув [PERSON] цивільний чоловік [PERSON] , який був призваний на військову службу [INFO] та поблизу села Преображенка Дніпропетровської області потрапив в ДТП та помер в лікарні. Заявниця з [PERSON] були родиною, чоловіком та дружиною, без зареєстрації шлюбу. Прожили як дружина та чоловік майже тридцять років, з вересня 1992 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Разом вони виховували доньку заявниці від першого шлюбу [PERSON] та їх спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Вони мали спільний побут, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, надавали взаємну допомогу один одному, мали спільні права та обов`язки. На момент його смерті, заявниця перебувала на його утриманні, основним джерелом існування сім`ї були заробітки [PERSON] . Крім доходів голови сім`ї та невеликої пенсії заявниці інших доходів не було. Встановлення даного юридичного факту необхідно [PERSON] для можливості реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, інших пільг та виплат, як дружиною загиблого військовослужбовця,передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 02.02.2024 року суддею Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області постановлено ухвалу про залишення позову без руху, та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою від 13.02.2024 року відкрито провадження у справі окремого провадження та призначено до судового розгляду. 20.03.2024 року постановлено ухвалу суду про задоволення клопотання представника заінтересованої особи [INFO] про залучення в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. 11.04.2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про непогодження з заявою про встановлення юридичного факту в повному обсязі та проти встановлення юридичного факту в даному провадженні, зокрема, визнати право на пенсію, інші виплати, пільги, гарантії, компенсації. Просила відмовити в задоволені заяви в повному обсязі. Вважає, що з врахуванням ч.4 ст.315 ЦПК України вказана справа не підлягає розгляду судом не тільки в порядку спрощеного позовного провадження, а й в порядку цивільного судочинства. Оскільки відповідно до матеріалів доданих до заяви, необхідність встановлення факту родинних відносин особи обумовлена тим, що заявник має намір звернутися за призначенням одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Отже вбачається спір про право щодо призначення та здійснення їй виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", вирішення якої не належить до цивільної юрисдикції, а віднесено до адміністративної юрисдикції, тому вважає, що позивач має право на звернення до суду адміністративної юрисдикції з відповідним адміністративним позовом. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Долгоєр В.Г. заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду 22.04.2024 подано заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення вимог заявниці не заперечує. Представник заінтересованої особи [INFO] [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в їх задоволені. Заінтересована особа Міністерство оборони Ураїни про розгляд справи повідомлене належним чином, в судове засідання явку свого представника не забезпечив. 11.04.2024 року представником подано до суду клопотання в якому позовні вимоги заперечує, просить відмовити в їх задоволені. Заслухавши пояснення представника заявника, заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідків вивчивши письмові докази, матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.8-9,10), проживала разом із [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.12,13), по день смерті останнього [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [PERSON] ( [PERSON] ),15, про що свідчить акт від 03.07.2023 року (а.с.21). Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що заявниця та [PERSON] проживали як дружина та чоловік майже 30 років, вели спільне господарство та побут, виховували двох дітей: доньку [PERSON] (дитина заявниці від першого шлюбу) та спільну доньку [PERSON] , 1996 р.н., станом на момент смерті постійно проживали разом. Померлий матеріально утримував сім`ю, зокрема і [PERSON] , оскільки остання перебувала на пенсії за вислугу років з 2005 року. Під час спільного проживання у заявниці з [PERSON] народилася їх спільна донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 14.08.1996 року, виданим відділом РАГС Новоукраїнського району, Кіровоградської області. В графі батько записаний [PERSON] в графі мати [PERSON] (а.с. 35). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 22.11.2022 року (а.с.15), лікарським свідоцтвом про смерть № 1006 від 19.11.2022 року (а.с.17) та довідкою про причину смерті від 23.11.2022 року (а.с.18). Факт спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини підтверджуються також численними фото світлинами, зроблені за період з 1998 року до 2022 включно, на яких зафіксований спільний відпочинок, святкування свят у колі друзів та сім`ї (23-32). Крім цього, померлий [PERSON] матеріально забезпечував [PERSON] , остання з 2005 року не працює та з листопада 2006 року знаходиться на обліку в головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області, отримує пенсію за віком, що підтверджується копією довідки ГУПФУ в Кіровоградській області від 31.10.2023 року (а.с.62), копією трудової книжки померлого (а.с. 51- 58), довідками про доходи заявниці та [PERSON] (а.с. 50, 59,60). Тому допомога, яка надавалася їй чоловіком була для неї постійним та основним джерелом засобів для існування. 17.11.2022 року на ім`я заявниці надійшло Сповіщення сім`ї № 63 про смерть її чоловіка, проте, що повертаючись з короткочасної відпустки з дому до місця дислокації військової частини, де проходив службу, [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в якій отримав тілесні ушкодження, від яких настала смерть. Після загибелі чоловіка та батька її дитини, заявниця разом з дочкою [PERSON] безпосередньо займалися його похованням (а.с.16). Після смерті [PERSON] заявниця звернулася з заявою до [INFO] щодо можливої виплати одноразової грошової допомоги. 10.08.2023 року за № 5398 на її адресу направлено повідомлення за підписом тво начальника [INFO] майора [PERSON] , що нею не надано будь-яких документів, які б підтверджували родинні відносини із загиблим [PERSON] (а.с. 61). Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується також поясненнями свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою заявниці. Зазначила, що її сестра [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1992 року однією сімєю, як чоловік та дружина, виховували двох дітей, спільну та доньку заявниці від першого шлюбу, допомагали їм матеріально. Вони разом вели господарство, мали спільний побут. Основний дохід родини був від заробітків [PERSON] , який працюва на двох роботах та утримував всю сім`ю. Заявниця отримувала лише пенсію. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою заявниці. Родину [PERSON] та [PERSON] знає давно, проживає з ними на одній вулиці, через дорогу. Вони проживали однією сімєю, як чоловік та дружина біля 30 років, мали гарні відносини, вели спільне господарство, виховували двох дітей, мали онуків. . [PERSON] працював та утримував всю сім`ю. Востанній раз бачила чоловіка заявниці в 2022 році, коли його призвали на військову службу. Підстави ставити під сумнів такі показанням свідків у суду відсутні. Метою встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка є реалізація права заявниці на отримання пенсії в разі втрати годувальника як член сім`ї загиблого Захисника України та отримання одноразової грошової допомоги, та інших пільг, як дружини загиблого військовослужбовця. У зв`язку із чим заявниця звернулася з заявою до суду для встановлення зазначеного факту. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пунктів 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Враховуючи зазначені норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином заявниця просить встановити факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення у неї права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку зі смертю військовослужбовця. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом. мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації, а також докази, які підтверджують спільне проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Відповідно до ч.4 ст.21 - 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця мають члени сім`ї, батьки загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Постанови Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Згідно з приписами ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявницею інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні [PERSON] . Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд приходить до висновку, Враховуючи наведену практику ВС України, ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факти про які просить заявниця, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і необхідне їй для отримання нею, як дружиною військовослужбовця одноразової грошової допомоги та інших пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, оскільки вказані заявником обставини знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо клопотання заінтересованої особи Міністерства оборони України суд зазначає наступне. 18 січня 2024 року Великою Палатою Верховного суду винесена постанова у справі №560/17953/21, в якій серед іншого зазначеного, що Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду не погоджується з висновком та вважає за необхідне відступити від наведеного в постанові від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22- ц, висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо неналежності спорів про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги до цивільної юрисдикції. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Крім того, в своїй постанові Велика Палата Верховного Суду встановила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження. Таким чином, між [PERSON] та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. Відтак, суд відхиляє доводи Міністерства оборони України вказані в клопотанні. На підставі викладеного, згідно ст. 3 СК України, ст. 16 ЦК України, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,

Outcome: approved