Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

01 вересня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і з лютого 2022 року вони припинили шлюбні відносини і наміру їх відновлювати не мають. Спільне господарство не ведеться, фактично сім`я припинила існування. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 24 січня 2024 року задоволено заяву представника відповідача адвоката Козирєвої Т.О. про надання подружжю строку для примирення. Надано сторонам строк для примирення до 25 березня 2024 р. Ухвалою суду від 25 березня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. 06 травня 2024 року надійшла заява представника відповідача, в якій представник просить про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Також зазначає, що позовні вимоги відповідач не визнає, вважає, що сім`ю можливо зберегти. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 28 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 335. Місце державної реєстрації: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили у лютому 2022 року, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом. Вжиті судом заходи для примирення сторін позитивного результату не дали. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. За положеннями частин третьої-четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що позивач у позові та діючи через свого представника у заяві від 24.01.2024, зазначає, що примирення не можливе і просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, після закінчення строку на примирення, наданого судом, позивач не відмовилась від позову, що свідчить про її незгоду продовжувати сімейні відносин з відповідачем. За таких обставин, суд переконаний, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не висловила бажання відновити її дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved