Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.06.2023 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Бороган В.В. з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , з 06.11.2009 року по день його смерті [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою суду від 03.07.2023 року провадження по справі відкрито. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача ОМР до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, матеріали справи містять заяву про проведення розгляду справи за відсутності преставника. Третя особа та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися. Адвокат Лук`янова А.О. подала до суду клопотання про відкладення справи на іншу дату в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене та передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, неодноразове призначення справи до розгляду, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи та її представника. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] з 06.11.2009 року спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . В серпні 2022 року [PERSON] був призваний до Збройних Сил України та в подальшому загинув. 03.04.2023 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до приватного нотаріуса ОМНО Гончарової С.Ю. з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування позивачу було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з позовом для захисту його прав та інтереів з приводу визнання його спадкоємцем 4-ї черги. Представник відповідача ОМР правом на подання відзиву не скористалась, будь-яких пояснень по суті спору не надала. В судовому засіданні 12.03.2024 року представник третьої особи [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. На питання головуючого пояснила, що третя особа [PERSON] є тіткою по мамі. Особисто на похоронах не була, проживає за кордоном, перераховувала кошти, як [PERSON] , так і на поховання. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 25.11.1996 року Управління житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів свідчить, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках /а.с.44/. На підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П., 1/2 частини квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] /а.с.46/. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № П4-158594-ф/л, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] 12.10.2022 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи: [PERSON] , [INFO] з 06.11.2009 року, та [PERSON] , [INFO] з 22.03.1989 року /а.с.20/. Відповідно до Заповіту, посвідченого 26.12.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.П., [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому 1/2 частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] . На нього ж був покладений обов`язок надати дружині заповідача [PERSON] , [INFO] , право пожиттєвого користування зазначеною вище часткою квартири, котра буде входити до складу спадщини /а.с.18/. 09.01.2023 року [INFO] повідомив [PERSON] , що його онук, тимчасово виконуючий обов`язки командира взводу вогневої підтримки 2 аеромобільної роти І аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] молодший лейтенант [PERSON] , 1986 року народження, зник безвісти 04.12.2022 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області /а.с.6/. Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 27.03.2023 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 27.03.2023 року складено відповідний актовий запис №3403 /а.с.112/. 03.04.2023 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. відкрито спадкову справу №10/2023 /а.с.83-113/. 10.04.2023 року позивач отримав лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончарової С.Ю., яким нотаріус роз`яснила позивачу необхідність надання рішення суду про визнання його спадкоємцем четвертої черги /а.с.102/. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що 19.07.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом на усе рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, яке належало - [PERSON] , померлому [INFO] /а.с.113/. 10.04.2023 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] склали Акт, яким підтвердили, що у квартирі [ADDRESS] мешкали разом [PERSON] та [PERSON] з 2009 року /а.с.22/. Судом досліджені фотокартки, надані стороною позивача на підтвердження спільного проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] /а.с.21/. На ухвалу суду про витребування доказів ПП "МЦ "Полінар" надав суду лист, яким повідомив, що [PERSON] , [INFO] , проходив лікування в стаціонарному відділенні ПП "Медичний центр "Полінар" в період з 12.03.2020 року по 17.03.2020 року. Зі стаціонару [PERSON] забирав [PERSON] , про що зроблено запис в медичній карті. В журналі обліку прийому хворих в стаціонар в графі родичів і близьких (які госпіталізують хворих в стаціонар і оплачують лікування) також зазначений Миколай з номером телефону 06779493309 /а.с.165/. В матеріалах медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] наявна розписка (рос.мовою): " [PERSON] , забираю своего внука. [PERSON] прерывал стационарное лечение. О возможных последствиях предупрежден" /а.с.191/. В судовому засіданні 12.03.2024 року судом було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила, що з 01.06.2006 року працює консьєржем за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] знала, спочатку він приходив до бабусі, потім, коли його мати захворіла, жив постійно в родині [PERSON] . Рорер [PERSON] не знає. В судовому засіданні 22.05.2024 року судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає більше 10 років. [PERSON] жив на Розкидайлівській один, його мати померла в 2014 році, до бабусі на [PERSON] інколи приходив. Бабуся вже померла. Його тітка [PERSON] була в шоці від того, що він пішов воювати, вона йому допомагала. Він спілкувався з її сином [PERSON] . З алкоголем проблеми були до війни. [PERSON] був в запоях і бабуся з дідом відправляли його лікуватися. Похованням займалася сестра [PERSON] . На питання головуючого, чим займався, як заробляв гроші [PERSON] , свідок вказав, що допомагала бабуся, [PERSON] перераховував кошти. [PERSON] працював менеджером по закупкам, їздив на заробітки в Польщу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] по причалу. Позивача знає 31 год, [PERSON] з чотирьох років - жив у бабусі і дідуся все літо. Жив з мамою в квартирі, на вихідних - з бабусею і дідусем. Мати померла від раптової хвороби. Вони це дуже тяжко перенесли. Бабуся замінювала маму [PERSON] . Коли бабуся померла, [PERSON] з дідом її поховали, жили на причалі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] по [ADDRESS] , де проживає з 2014 року. Дідуся [PERSON] бачила 3 рази. З [PERSON] знайома заочно зі слів [PERSON] . У [PERSON] з дідусем були нормальні відносини, іздив до бабусі та дідуся. Коли померла мама, деякий час [PERSON] жив у дідуся і бабусі, так як йому було важко. Коли їздив в Німеччину на заробітки, жив у Рорер, вона пересилала гроші, купила обмундирування, коли пішов в ЗСУ. Після смерті бабусі, чи допомагав дід, не знає. На Вигоді є родичка, більше родичів свідок не знає. [PERSON] був запойним алкоголіком. Хто його лікував, свідок не знає. До 2018-2019 року працював, до початку війни пив на вихідних, буянив. Окрім того, свідок підтвердила факт участі як понятої при вскриті квартири на [ADDRESS] , яка показала, що квартира була занедбана. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю. Суд при ухваленні рішення враховує, що з 2009 року [PERSON] був зареєстрований разом з позивачем [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , де раніше також проживала дружина [PERSON] - [PERSON] . З пояснень свідків вбачається, що протягом життя бабусі [PERSON] підтримував стосунки з нею, з дитинства проводив вихідні у бабусі з дідусем. Окрім того, свідки, запрошені як стороною позивача, так і стороною третьої особи підтвердили, що після смерті матері [PERSON] проживав з бабусею та дідусем. Про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] свідчить і той факт, що лікуванням [PERSON] в МЦ "Полінар" займався особисто [PERSON] , а також те, що під час проходження військової служби [PERSON] зазначив саме [PERSON] як споріднену особу, що вбачається з наявних в матеріалах справи письмових доказів. Зокрема, у витязі з Наказу командира 81 окремої аеромобільної бригади (по особовому складу) від 29.03.2023 року №1 про виключення лейтенанта [PERSON] зі списків особового складу Збройних Сил України в зв`язку зі смертю (з загибеллю) зазначені наступні відомості: Дід: [PERSON] , проживає: [ADDRESS] /а.с.221-зворот/. Відомостей щодо будь-яких інших родичів чи довірених осіб не вказано. Також саме [PERSON] направлялись повідомлення щодо зникнення безвісти та в подальшому щодо смерті [PERSON] . Суд зазначає, що, заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] , сторона [PERSON] належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів на спростування доводів сторони позивача не надала. Також, на підтвердження висловлених свідками зі сторони Рорер пояснень щодо її фінансової допомоги [PERSON] взагалі та на придбання військового обмундирування зокрема належних доказів не надано, в зв`язку з чим до показів свідків [PERSON] та [PERSON] суд відноситься критично, оскільки вони не спросовують письмових доказів досліджених судом по даній справі. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] узгоджуються з доводами сторони позивача, та підтверджені письмовими доказами, а саме: довідкою про реєстрацію [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а також перепискою позивача з військовим командуванням частини, окрім того, частково підтверджені і свідками зі сторони [PERSON] щодо того що, після смерті матері [PERSON] важко переносив втрату та проживав у бабусі та дідуся. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved