Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

15 грудня 2023 року ТОВ «Консалт Солюшенс» в особі представника адвоката Коваленко С.О. через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість у розмірі 59\~791,95 грн., яка складається з інфляційного збільшення у розмірі 42\~346,61 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 17\~445,34 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року у цивільній справі № 2-480/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 196-г/37 від 27 грудня 2006 року в розмірі 193660,27 гривень, державне мито в розмірі 1700 гривень., витрати, пов`язані з інформаційно - технічним забезпеченням судового процесу в сумі 120 гривень. В подальшому ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло права нового кредитора, серед іншого, до [PERSON] за кредитним договором № 196-г/37 від 27 грудня 2006 року. Станом на сьогодні, вказане грошове зобов`язання є невиконаним, позичальник ухиляються від повернення кредитних коштів на шкоду кредитору. У зв`язку з тим, що позичальник безпідставно користується грошовими коштами, у ТОВ «Консалт Солюшенс» просить стягнути з відповідача 3% річних за користування коштами, передбачене статтею 625 ЦК України. Ухвалою судді від 26 грудня 2023 року, після усунення недоліків згідно ухвали від 18 грудня 2023 року, у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд по суті з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 30.04.2024 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача. Позовну заяву підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст.247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. 27 грудня 2006 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» (Банк, Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір №196-г/37, за змістом пункту 1.1. якого Кредитодавець надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 100000 гривень на строк з 27 грудня 2006 року по 24 грудня 2021 року, а Позичальник приймає його та зобов`язується повернути Кредит не пізніше встановленого цим пунктом строку, сплатити проценти, комісійні, можливі неустойки та інші витрати в порядку та на умовах, що передбачені цим Договором. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 24.11.2011 року у справі № 2-480/11, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №196-г/37в розмірі 193 660,27 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» державне мито в розмірі 1700 гривень, витрати, пов`язані з інформаційно - технічним забезпеченням судового процесу в сумі 120 ( сто двадцять) гривень. 19 січня 2021 року проведено електронний аукціон № UA-EA2020-12-23-000001-b за лотом № GLlN019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-12-23-000001-b. 03 лютого 2021 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (далі Банк, Попередній кредитор, ПАТ «Фідобанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі Новий кредитор) укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, (далі Договір, Копія Додаток №9) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до пункту 2 договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплат процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених Кредитним договором та договорами забезпечення. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора: у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку, відповідно до умов Основних договорів За змістом пункту 46 Додатку 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року (Копія Додаток №10) до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за кредитним договором № 196-г/37 від 27 грудня 2006 року. Встановлено, що ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Фідобанк» кошти в порядку п.4 Договору до моменту набуття чинності Договору у розмірі 1805235,04 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №55 від 28 січня 2021 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг №1739 від 10 вересня 2019 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Фідобанк» у правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору №196-г/37 від 27 грудня 2006 року та в подальшому були підтверджені рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року у цивільній справі №2-480/11. Таким чином, відповідач має невиконане грошове зобов`язання, яке підтверджене рішенням суду, в розмірі 59 791,95 грн. Положеннями статті 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглядаючи справу № 905/600/18 у постанові від 05.07.2019 навела свої висновки про те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Враховуючи викладене, позивачем обґрунтовано здійснено нарахування на суму боргу інфляційного збільшення у сумі 42\~346,61 грн та 3 % річних у сумі 17\~445,34 грн за користування грошовими коштами, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Outcome: approved