Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У лютому 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16835 грн. 15 коп. Позов мотивує тим, що 16.02.2021 року в м.Кропивницький мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки Mitsubishi, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Toyota, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25.03.2021 року у справі 404/1398/21 [PERSON] було визнано винним в настанні ДТП. У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» згідно умовами договору страхування 3014/245/005532 від 09.12.2020 автомобіль марки Mitsubishi, державний номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ ФГРОФІРМА «ІМ ЧКАЛОВА». Власник застрахованого автомобіля звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, за якою було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 43191 грн. ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі страхового полісу №200233828 здійснила виплату у межах ліміту на користь позивача у розмірі 26355,85 грн. Посилаючись на положення ст. ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16835 грн. 15 коп., яка є різницею між завданою шкодою відповідачем та шкодою, яка відшкодувалася страховою компанією відповідача, що становить 16835,15 грн = 43191 грн. - 26355,85 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.03.2024року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.33-34). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.59). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подав заяву, у якій просив розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача (а.с.70). 21.03.2024 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав відзив, відповідно до якого [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ "УНІКА" з повідомленням про ДТП, що підтверджує й позивач (зазначено про отримання частково страхової виплати), а тому обов`язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди. Натомість, позивач не вчинив дій щодо вимоги сплати, відшкодування збитків до ПрАТ "СК "УНІКА", а відтак, шкоду не може бути стягнуто з [PERSON] без відповідних доказів звернення страховика потерпілого до страховика боржника. Вважає, що відповідальною особою за відшкодування збитків, завданих страхувальником, є його страховик - ПрАТ "СК УНІКА" в межах ліміту, а[PERSON] є неналежним відповідачем. Оскільки, позивач не звертався до ПрАТ "СК УНІКА" із вимогою про сплату страхового відшкодування в межах ліміту та не отримав її відмову звернення до суду з вказаним позовом є безпідставним.Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. З копій протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2021 року, схеми місця ДТП та постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25.03.2021 року у справі 404/1398/21, яка набрала законної сили 06.04.2021 року, встановлено що [PERSON] ,16.02.2021 року о 13-48 год. керуючи транспортним засобом «Toyota Hilux», д/н [NUMBER] , по просп. Промисловий, 19 в м.Кропивницький, в порушення п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «MitsubishiLancer», д/н [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП (а.с.14-16). Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з полісом №200233828 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.22), страхувальник Фермерське господарство «ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ» уклав із страховиком ПрАТ «СК» УНІКА» договір страхування 029013/4440/0000969 цивільно-правової відповідальності щодо забезпеченого транспортного засобу Toyota Hilux, 2016 року випуску, [NUMBER], номерний знак [NUMBER] , на страхову суму 130000 грн. за шкоду, завдану майну потерпілого зі строком дії договору з 11 червня 2020 року до 10 червня 2021 року включно, який зареєстрований в Єдиній централізованій базі даних 10.06.2020 року, що підтверджується його копією (а.с.22). Власником забезпеченого транспортного засобу Toyota Hilux, 2016 року випуску, [NUMBER], номерний знак [NUMBER] , є Фермерське господарство « ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ », код ЄДРПОУ 36077455, що підтверджується даними відповіді від НПУ (а.с.12-13). Водієм забезпеченого транспортного засобу Toyota Hilux під час ДТП був відповідач [PERSON] - голова Фермерського господарства «ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ», тобто який є працівником вказаного господарства, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.71) та копією відповіді від НПУ (а.с.12). 17.02.2021року страхувальник ТОВ ФГРОФІРМА «ІМ ЧКАЛОВА» звернувся до голови правління ПрАТ «СК «Універсальна» з заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору страхування наземного транспорту згідно договору 3014/245/005532 добровільного страхування наземного транспорту від 09.12.2020 щодо страхового випадку, який мав місце 16.02.2021 року з участю застрахованого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.6-11, 17). 10.03.2021 року співробітниками ПрАТ «СК «Уніка» було складено Страховий акт №102182/1, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 43191 грн., що підтверджується його копією (а.с.20). Згідно копії платіжного доручення № 740364 від 11.03.2021 року позивачем було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 43191 грн. (а.с.21). 16.02.2024 року співробітниками ПрАТ «СК «Уніка» було складено аварійний сертифікат, згідно копії якого вартість замінених деталей склала 29970 грн, вартість робіт 18020 грн. (а.с.18). Згідно з ст.993 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зазначені обставини свідчать про те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля Toyota Hilux, номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме 16.02.2021 року, було Фермерське господарство « ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ ». Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц. Отже, оскільки [PERSON] під час здійснення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом Toyota Hilux, номерний знак [NUMBER] , який належить Фермерському господарству «ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ», яке сталось під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків голови Фермерського господарства «ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ», а тому в силу ст.ст.1172, 1187 ЦК України цивільно-правову відповідальність із відшкодування завданої [PERSON] шкоди покладено на Фермерське господарство « ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ ». Однак, цивільно-правова відповідальність Фермерського господарства «ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ» щодо джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу Toyota Hilux, номерний знак [NUMBER] , застрахована згідно з полісом №200233828 (договір страхування 029013/4440/0000969) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.22), страховиком ПрАТ «СК» УНІКА» на випадок завдання шкоди майну потерпілого на страхову суму 130000 грн. Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові внески, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19). Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі завдавач шкоди. Позивач стверджує, що отримав від ПрАТ «СК» УНІКА» відшкодування в сумі 26355,85 грн., однак без надання доказів вказаної обставини та доказів звернення за виплатою відшкодування в сумі 43191 грн. до ПрАТ «СК» УНІКА», яка несе відповідальність за шкоду, завдану майну потерпілого в межах 130000 грн., та не повідомляє причину (підставу), з якої отримав від ПрАТ «СК» УНІКА» відшкодування лише частково, а саме в розмірі 26355,85 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. За змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позов представлений до неналежного відповідача - [PERSON] , який є працівником Фермерське господарство « ЧМІЛЕНКО ВІКТОР ФЕДОРОВИЧ » (власника та володільця джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу Toyota Hilux, номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення ДТП), цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК» УНІКА», що є підставою для відмови в задоволенні позову. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed