Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] , а саме 1/3 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 січня 2020 року у справі № 571/1372/19. Зазначає, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Стверджує, що добровільної згоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто, а їй матеріально тяжко одній утримувати їхню дитину. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, уповноважила представляти свої інтереси в суді представника - адвоката Пшеничну О.О. Представник позивача - адвокат Пшенична О.О., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подала до суду клолпотання в якому вказує на те, що її довірителька позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 07 жовтня 2016 року . Судом встановлено, що малолітня дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач матеріально належним чином їх не забезпечує, що є підставою для стягнення з останнього аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, повністю визнав позов, відсутність на його утриманні інших осіб, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитини повноліття. В силу вимог ч.1 ст.191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 18 січня 2024 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договіру № 16/01/24 про надання правничої допомоги адвокатом від 16 січня 2024 року, копію платіжної інструкції № 0.0.3436700549.1 від 25 січня 2024 року на оплату послуг адвоката в розмірі 9000 грн. 00 коп., копію акта приймання-передачі наданих послуг від 29 лютого 2024 року. Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на дітей, на підставі норм статті 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню до державного бюджету лише 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті позивачем при поданні позову. На підставі наведеного, ст.ст.182-201 СК України,

Outcome: approved