Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У лютому 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2942955 від 15 лютого 2022 року у розмірі 80\~568,53 грн., з яких: 15\~952,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 64\~615,93 грн. сума заборгованості за процентами та понесені судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 15\~лютого 2022\~року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2942955. 11.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належну йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників від 11.08.2024 до договору факторингу № 11082023 укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2942955 від 15 лютого 2022 року, та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 80\~568,53 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов?язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснювала жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача вказує, що відповідач порушує умови кредитного договору, внаслідок чого за нею виникла заборгованість на загальну суму 80\~568,53 грн., у зв`язку з чим позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 25 березня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів, а саме: розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2942955, інформаційна довідка від 29.02.2024 вих. №1-2902. 08 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання договорів про надання кредиту електронним цифровим підписом, зокрема позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України. Крім того, наявність паспорту споживчого кредиту також не може свідчити про дотримання належної форми договору про споживче кредитування. Також, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано доказів на підтвердження перерахування відповідачу ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» грошових коштів у розмірі 16\~400,00 грн. на виконання умов кредитного договору №2942955 від 15.02.2022. У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за вказаним договором лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за період з 11.08.2023 по 31.01.2024. Проте, позивачем не доведено за який конкретно період нараховано заборгованість за відсотками за вказаними договорами, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити їх нарахування в межах строків дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки. Разом з тим, жодних належних доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором і його розміру позивачем не надано. Так, позивачем не надано ніяких банківських документів (зокрема, виписок по рахунку), або інших передбачених законом первинних документів бухгалтерського чи фінансового обліку, на підставі яких можливо було б зробити висновок про використання та погашення відповідачем кредитних коштів та в якому розмірі. Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача за договором. Безпосередньо реєстру боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитним договором, позивачем надано не було. У зв`язку з чим просив у позові відмовити. 09 квітня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про доручення доказів. Представник позивача, [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 07 грудня 2023 року, в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Представник відповідача адвокат Прокоп`єв К.Є., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 25.03.2024 № б/н, в судовому засіданні не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності та у позові відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому\~засіданнібуло встановлено, що 15 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2942955 (а.с.5-13). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до умов вищевказаного договору,відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 16 400,00 грн., строком на 364 дні, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 26 днів, з фіксованою процентною ставкою: за стандартною ставкою 1,99%, за зниженою ставкою 0,02% за кожен день користування кредитом, і зобов`язався виплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та у строки визначені договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 4.1 Договору обумовлено повернення кредиту та плата процентів за користування кредитом згідно з графіком платежів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в порядку визначеному цим договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 9.9 Договору визначено, що відповідач ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна, які розміщені на веб-сайті, повністю погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 9.12 Договору визначено що додатки до цього Договору підписані сторонами є невід`ємною частиною Договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до паспорту споживчого кредиту загальні витрати по кредиту, за стандартною процентною ставкою складають 118\~795,04 грн., з урахуванням зниженої процентної ставки 110\~394,53 грн. Загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою становить 135 195,04 грн., за зниженою процентною ставкою 126\~794,53 грн. Реальна річна процентна ставка по кредиту становить 8\~716,83 % грн. (а.с. 15-16). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як зазначає представник позивача, кредитний договір № 2942955 від 15.02.2022 було укладено відповідачем шляхом підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС Товариства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В свою чергу, представник відповідача заперечуючи проти позову посилався на те, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання кредитного договору № 2942955 від 15.02.2022 електронним цифровим підписом, зокрема за допомогою одноразового ідентифікатора. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою статті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно достатті 1 Закону України«Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII\~договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Частиною п`ятою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7\~ст.11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи,якій адресованапропозиція укластиелектронний договір,про їїприйняття (акцепт)може бутинадана шляхом:\~\~ надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~Стаття 12\~Закону «Про\~електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом норм\~ст. 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що кредитний договір укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] № 2942955 від 15.02.2022 не підписанний електронним цифровим підписом [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, що суперечить вимогам положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України. \~ \~ \~ \~Разом з тим, паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора М734. Однак, на думку суд наявність паспорту споживчого кредиту не може свідчити про дотримання належної форми договору про споживче кредитування. Так, у справі Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду знайшла підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаціийного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційого цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 (провадження №61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. У висновку зазначалось, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/ або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тому ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, заперечуючи проти позову, представник відповідача повідомив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано доказів на підтвердження перерахування відповідачу ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів у розмірі 16\~400,00 грн. на виконання умов кредитного договору №2942955 від 15.02.2022. Так, у п. 2.4 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2942955 від 15.02.2022 визначено, що кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1 Договору. Отже, виходячи з наведених умов договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що позивачем не надало жодних первинних бухгалтерських та платіжних документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Єдиним документом, який був долучений до матеріалів справи, є довідка про сплату від 29.02.2024 Вих. № 1-2902, сформована за допомогою сервісу\~iPay.ua\~на суму 16\~400,00 грн. (а.с. 47). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Проте, як вбачається з вказаної довідки, на ній проставлене графічне зображення печатки та підпису невідомої уповноваженої особи ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке не є учасником вказаних договорів, одержувача коштів в ній не зазначено. Вказана довідка не містить повних реквізитів рахунку, на який здійснювалося перерахування коштів, кому належить такий рахунок та підстави здійснення відповідного перерахування. Відтак, вказана довідка є неналежним доказом надання відповідачу кредиту 15.02.2022. Крім того, доданий до клопотання про долучення доказів від 25.03.2024 роздрукований розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки наданий розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит (а.с. 49-57). Аналогічна правова\~позиція викладена Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. Надалі, 11.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належну йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 17-20). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу реєстру боржників від 11.08.2024 до договору факторингу № 11082023 укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2942955 від 15 лютого 2022 року, та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 80\~568,53 грн. (а.с. 21). Представник відповідача повідомив, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача за договором. Безпосередньо реєстру боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитним договором. Суд з цього приводу зазначає наступне. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача додано копію договору факторингу від 11 серпня 2023 року, однак він наданий не в повному обсязі, а лише містить окремі копії аркушів договору факторингу, а саме: визначення термінів, що використовуються у даному договорі, п. 1 предмет договору, п. 2 гарантії, п.п. 3.1 та п.п. 3.2. п. 3 Порядок розрахунків та п.п. 9.3, 9.4., 9.5., 9.6., 9.7., 9.8 та п. 10. А отже, даний договір факторингу не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ відступлення права вимоги за кредитним договорм від 15.02.2022 № 2942955 (а.с. 17-19). Наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не містить підпису сторін фактору та клієнта, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача за договором. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 11 серпня 2023 року. Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. Отже, позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від від 15 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Лінеура\~Україна» та [PERSON] . \~ Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~ передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положеньст.\~83\~ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, -\~із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.\~\~У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Однак,\~всупереч вказаним\~положенням закону\~позивачем по\~справі не\~було надано\~суду жодних\~належних та\~допустимих доказів\~на підтвердження\~його позовних\~вимог,\~а отже\~у зв`язку\~ з\~недоведеністю позовних\~вимог,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~позовіТовариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором слід відмовити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed