Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, покликаючись на те, що вона є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту [ADDRESS], що підтверджується повідомленням [INFO] про зникнення безвісти від 26.09.2022р. №3159/1. Зазначає, що її брат [PERSON] був мобілізований відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та 26.03.2022р. був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] на посаду сержанта резерву резервної роти, згідно наказу командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] від 26.03.2022р. В подальшому, зокрема 29.03.2022р. [PERSON] був залучений до участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території [ADDRESS], згідно наказу командира в/ч [NUMBER] від 29.03.2022р. Вказує, що на підставі рапорту командира [INFO] в/ч [NUMBER] майора [PERSON] , наказом командира в/ч [NUMBER] від 15.08.2022р. №1037 було призначене проведення службового розслідування з метою встановлення факту та обставин відсутності на службі навідника-оператора [INFO] в/ч [NUMBER] солдата [PERSON] . Відповідно до Акту службового розслідування встановлено, що в результаті мінометного обстрілу противником за коригуванням з БпЛА, 29.04.2022р. близько 09 год. 30 хв. було знищено бліндаж [INFO] [INFO], який у подальшому завалився та загорівся. При цьому, зі слів командира [INFO] лейтенанта [PERSON] у бліндажі знаходився навідник-оператор [INFO] в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] . Після мінометного влучання по бліндажу військовослужбовець [PERSON] разом з іншими не мали змоги вибратися із нього. Так як до тіла солдата [PERSON] неможливо було добратися та евакуювати, а зазначена місцевість окупована, то за результатами службового розслідування [PERSON] визнаний таким, що зник безвісти. Покликається на те, що за фактом зникнення безвісти [PERSON] . Львівським районним управлінням поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022141360001153 від 01.08.2022р. за ч.1 ст.115 КК України. Крім того, з відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 28.11.2023р. №222/кш/6129, військовослужбовця [PERSON] включено в реєстр Національного інформаційного бюро, однак, перебування зазначеного військовослужбовця у полоні держави-агресора не підтверджено російською стороною та Міжнародним комітетом Червоного Хреста. Стверджує, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть брата [PERSON] та зареєструвати смерть у встановленому законом порядку. З огляду на наведене, з покликанням на п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті її брата [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] в с.[ADDRESS] у віці 43 роки під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини. Встановлення даного факту необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та подальшого використання вказаного документу для відкриття спадщини та у цивільно-правових відносинах. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про встановлення факту смерті свого брата [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] в с.[ADDRESS] у віці 43 роки під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини. Представник заінтересованої особи - Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) - Воїнська О.Я. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутності. Зазначила, що вирішення заяви [PERSON] покладає на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що заява про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , подана сестрою [PERSON] - громадянином України [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Дана заява про встановлення факту смерті [PERSON] подана заявницею на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявниця подала копію наказу командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] від 26.03.2022р. за №20, згідно якого старшого солдата [PERSON] , який прибув із військової частини [NUMBER] , зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на посаду сержанта резерву резервної роти; копію наказу командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] від 29.03.2022р. за №23, на підставі якого [PERSON] 29.03.2022р. залучено до безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території [ADDRESS]; копію повідомлення [INFO] від 26.09.2022р. №3159/1 про зникнення безвісти солдата [PERSON] , 1979р.н., 29.04.2022р. на околицях н.п.[ADDRESS]; копії матеріалів справи військової частини [NUMBER] щодо службового розслідування за фактом відсутності на службі військовослужбовця навідника-оператора [INFO] в/ч [NUMBER] солдата [PERSON] , в тому числі акту службового розслідування, зі змісту якого відомо, що в результаті даного розслідування встановлено наступні обставини: згідно рапорту командира [INFO] в/ч [NUMBER] майора [PERSON] стало відомо, що в результаті мінометного обстрілу противником за коригуванням з БпЛА, 29.04.2022р. близько 09. год. 30 хв. було знищено бліндаж [INFO] [INFO], який у подальшому завалився та загорівся. При цьому, зі слів командира [INFO] лейтенанта [PERSON] у бліндажі знаходився навідник-оператор [INFO] в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] та інші військовослужбовці. Після мінометного влучання по бліндажу військовослужбовець [PERSON] разом з іншими не мали змоги вибратися із нього. З копії наказу командира в/ч [NUMBER] від 13.09.2022р. за №1003 «Про результат службового розслідування», слідує, що за наслідками службового розслідування комісія дійшла наступного висновку: «вважати, що навідник-оператор [INFO] в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 29.04.2022р. на околицях н.п.[ADDRESS] під час виконання бойового завдання». Також у матеріалах справи міститься копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого слідує, що Львівським районним управлінням поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022141360001153 від 01.08.2022р. за ч.1 ст.115 КК України за заявою [PERSON] , яка повідомила про те, що [PERSON] зник безвісти з кінця 2022р. в Донецькій області в районі населеного пункту Авдіївка, просить вжити заходів щодо встановлення місцязнаходження [PERSON] ; копія відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 28.11.2023р. №222/кш/6129, з якої відомо, що військовослужбовця [PERSON] включено в реєстр Національного інформаційного бюро, однак, перебування зазначеного військовослужбовця у полоні держави-агресора не підтверджено російською стороною та Міжнародним комітетом Червоного Хреста. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України). Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Аналіз змісту заяви [PERSON] у даній справі свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її брата [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - [INFO] під час виконання бойового завдання. Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що [INFO] її брат [PERSON] загинув під час бойових дій, що підтверджується повідомленням [INFO] про зникнення безвісти від 26.09.2022р. №3159/1. Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця [PERSON] посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Натомість на підтвердження вимог своєї заяви заявниця надала суду повідомлення [INFO] про зникнення безвісти від 26.09.2022р. №3159/1, копії матеріалів службового розслідування та копію наказу командира в/ч [NUMBER] від 13.09.2022р. за №1003 «Про результат службового розслідування», з якого слідує, що за наслідками службового розслідування комісія дійшла висновку про те, що навідник-оператор [INFO] в/ч [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 29.04.2022р. на околицях н.п.[ADDRESS] під час виконання бойового завдання, тощо. Таким чином, зі змісту всіх поданих документів вбачається, що солдат [PERSON] «зник безвісти». У поданих документах зазначено вірогідне припущення, що оскільки солдат [PERSON] перебував у бліндажі, який в результаті мінометного обстрілу завалився та загорівся, а до тіла солдата [PERSON] неможливо було добратися та евакуювати, то він загинув. Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на це, підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її брата [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - 29.04.2022р. під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2024р. у справі №506/358/22. Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог, заявлених заявницею [PERSON] . При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити заявниці [PERSON] , що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть [PERSON] , вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Щодо судових витрат, то відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявниця [PERSON] звільнена від сплати судового збору під час розгляду даної справи, а тому з урахуванням положень ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed