Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, мотивуючи тим, що від шлюбу з Відповідачем мають неповнолітню дитину\~ [PERSON] , [INFO] . На даний час, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000 гривень, тільки на вимогу позивача і надані кошти не покривають витрати пов`язані із вихованням дитини (вважає, що на утримання дитини достатньо 860 грн.). Позивач самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на позивача законом та необхідні для належного утримання дитини. Наразі позивач не має змоги працювати, оскільки доглядає за малолітньою дитиною. Вважає, що відповідач перебуває у відмінному стані здоров`я, що сприяє йому перебувати на роботі та отримувати дохід. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на спільну дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/8 від усіх видів заробітків (доходів), шомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною, трирічного віку. Зазначає, що у відповідача інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх немає. Також вважає, що зазначений вище розмір аліментів є обгрунтованим, відтак\~ просить суд позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідач працює неофіційно. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує державну допомогу при\~ народженні дитини у розмірі 860 гривень. Інших доходів не має. Щомісячні витрати на дитину становлять 6000-7000 гривень. З 10.10.2023 року матір відповідача перераховує їй 2000 гривень для дитини щомісячно. Однак, таких коштів недостатньо для належного утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.04.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує державну допомогу при\~ народженні дитини у розмірі 860 гривень. Інших доходів не має. Щомісячні витрати на дитину становлять 6000-7000 гривень. З 10.10.2023 року матір відповідача перераховує позивачу 2000 гривень для дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, навчанні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11 березня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст.79, ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2ст.84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, яка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Оскільки відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх або непрацездатних осіб на утриманні не має, тому на думку суду, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 11 березня 2024 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі викладеного та ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved