Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, в якому просила, визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0.15 га, кадастровий номер 0523084000:06:003:1024. Мотивуючи позов тим, що 22.12.2013 нею у [PERSON] придбано житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Біля вищевказаного житлового будинку розташована земельна ділянка з кадастровим номером 0523084000:06:003:1024 площею 0,15 га, яку позивачка з 2013 року використовує як город. Хто є власником вказаної землі їй невідомо, тому позивачка, вважає, що у зв`язку з добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у неї виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст.. 344 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 16.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовну провадження. Ухвалою від 28.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Оскільки учасник справи до суду не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано 14.01.2015, вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності . Як зазначає позивач, поруч з будинком знаходиться земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер 0523084000:06:003:1024, якою вона добросовісно, відкрито та безперервно користується з 2013 року, використовує її як город. Разом з тим, доказів на підтвердження площі земельної ділянки та присвоєння вказаній земельній ділянці кадастрового номеру, а саме \~витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивачем надано не було. Згідно з положеннями частин першої та четвертої\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Розділом III Земельного кодексу України\~врегульовані питання, що стосуються прав на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 116\~Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Стаття 119 Земельного Кодексу України\~передбачає, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із\~статтею 118\~цього Кодексу в межах норм, визначених\~статтею 121\~цього Кодексу. Спеціальною нормою, за якою визнається право за набувальною давністю, саме на земельну ділянку, є\~ст. 119 ЗК України, аналіз якої дає підстави для висновку, що не передбачено жодних переваг для осіб, зазначених у частині першій цієї статті, оскільки навіть дотримання всіх умов набувальної давності не призводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (статті\~118,\~123 ЗК України). Ця норма надає лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передачу земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до відповідача про передачу у власність земельної ділянки на підставі\~\~статті 119 ЗК України. Крім того, позивачем не дотримано умов щодо строку, який застосовується для набувальної давності на земельну ділянку, та має становити не менше 15 років. Звертаючись до суду позивач вказав на те, що вона відкрито та добросовісно користується спірною земельною ділянкою більше десяти років, а саме з грудня 2013 року, що на момент звернення до суду становить менше 15 років. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що законом передбачений певний порядок для отримання у власність земельної ділянки, в тому числі і за набувальною давністю - шляхом звернення до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням\~про передачу\~такої земельної\~ділянки у\~їхню власність (стаття 119 ЗК України), при цьому відповідно до ч. 2 даної статті набуття громадянами\~права власності\~на земельну\~ділянку за\~давністю користування\~здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.ст.\~116,\~118 ЗК України), позивач же жодного доказу на підтвердження факту звернення з клопотанням до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу\~суду не надана, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed