Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 25.08.2007 року вони уклали шлюб, який зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2547. За час подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, шлюб між сторонами виявився невдалим, спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя і виховання дітей, несумісність характерів, внаслідок чого вони не можуть підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї на почуттях любові і поваги один до одного, на даний час шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються, сторони проживають окремо. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 22.11.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено судове засідання. В подальшому ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2024 року надано сторонам - [PERSON] та [PERSON] строк для примирення тривалістю 1 (один) місяць, а провадження у цивільній справі зупинено до 03.05.2024 року, тобто до завершення наданого строку на примирення. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.05.2024 року відновлено провадження у справі у зв`язку із закінченням строку на примирення та призначено судове засідання на раніше визначену та узгоджену із сторонами дату 06.05.2024 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, водночас представник позивача при розгляді справи позовну заяву підтримала. При цьому, уточнила, що сторони не примирилися, позиція позивача не змінилася, остання на розірванні шлюбу наполягає, оскільки бажає створити нову сім`ю та укладенню нового шлюбу перешкоджає факт наявності нерозірваного діючого шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представником адвокатом Чайковським Б.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він хворіє. У задоволенні вказаного клопотання відмовлено з урахуванням того, що жодних доказів наявності поважної причини неприбуття до суду представником відповідача не надано, а факт захворювання не підтверджено документально. Також судом взято до уваги загальну тривалість розгляду справи, характер спірних правовідносин та процесуальну поведінку сторони відповідача, яка містить ознаки затягування розгляду справи. Не може залишатися поза увагою суду й те, що у поданій заяві від 12.10.2023 року, яка надійшла на адресу суду 12.01.2024 року, відповідач [PERSON] заявив про визнання позову, підтвердив, що впродовж останнього часу сімейні стосунки сторін суттєво погіршилися, вони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинилися й подальше перебування в шлюбі є недоцільним. Одночасно відповідачем висловлено позицію щодо розгляду справи за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.08.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2547 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112\~Сімейного\~кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно з приписами частини 3 статті 105\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, позивач, діючи через представника, на розірванні шлюбу категорично наполягає, виключає будь-яку можливість примирення з відповідачем, таким чином, подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому, шлюб з відповідачем слід розірвати. При цьому, суд приймає до уваги те, що принцип добровільності шлюбу, закладений, зокрема у ст.16 Конвенції ООН «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок», є чинним не лише на стадії його реєстрації, але і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Таким чином, спонукання судом особи до перебування у зареєстрованому шлюбі не допускається і є невиправданим втручанням у здійснення особою своїх особистих, немайнових прав. У даному випадку суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені права позивача та відповідача, отже, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на той факт, що відповідач подав заяву про визнання позову, суд вважає наявними підстави стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків суми сплаченого позивачем судового збору, а інші 50 відсотків - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved