Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

07.02.2024 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Китайгородської сільської ради до [PERSON] , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про витребування земельної ділянки. Ухвалою суду від 08.02.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.02.2024 року Уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Плюх В.О., яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 02.11.2023 року, через електорний суд надіслали пояснення по справі. 26.03.2024 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників судового розгляду. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6822484100:02:003:0091, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номер 6822484100:02:003:0091, площею 2 га продовжує перебувати у власності [PERSON] . Крім цього, було встановлено, що [PERSON] ще у серпні 2016 року вже отримав у приватну власність земельну ділянку, площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району, з кадастровим номером 6823681000:05:002:0065,на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.08.2016 року № 22-20174-СГ. Тому постало питання про витребування земельної ділянки, оскільки відповідач двічі використав своє право на безоплатне отримання земельних ділянок. Прокурор Михальчук О.Г., подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримала і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Плюх В.О., яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 02.11.2023 року, через електорний суд надіслали пояснення по справі, та просять справу розглядати справу бз участі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим листом повернено суду з поштовою відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, повідомлявся також шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду. Тому, зі згоди прокурора (як особи, що представляє позивача), суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2016 року №22-34123-СГ наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Колодіївської сільської ради, (на даний час - Китайгородської об`єднаної територіальної громади) Кам 'янець-Подільського району Хмельницької області, кадастровий номер 6822484100:02:003:0091. 27 лютого 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] , номер запису про право власності 25098076, на вищевказану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1499171868000,на підставі зазначеного наказу. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 6822484100:02:003:0091 площею 2 га продовжує перебувати у власності [PERSON] . Водночас встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] , ще у серпні 2016 року вже отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Буртинської сільської ради Полонського району (на даний час - Шепетівський район), з кадастровим номером 6823681000:05:002:0065, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.08.2016 року №22-20174-СГ. 20 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1005676368236,на підставі зазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. В подальшому [PERSON] , через довірену особу [PERSON] , 11 жовтня 2016 року земельну ділянку з кадастровим номером 6823681000:05:002:0065 відчужив на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] . Зазначене підтверджує, що [PERSON] , станом на 23 грудня 2016 року, тобто на час прийняття ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу, яким затверджено проект землеустрою та передано йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номер ом 6822484100:02:003:0091, використав своє право на безоплатне отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі для даного виду використання. Всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] , не повідомив Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку із цим, земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6822484100:02:003:0091 вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Відповідно до інформації Відділу ДРАЦС у місті Хмельницькому [PERSON] , [INFO] , помер - [INFO] , актовий запис № 373. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2023 року №356099731 у приватній власності [PERSON] залишилась незаконно отримана ним земельна ділянка площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6822484100:02:003:0091. Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 04.10.2023 року № 74198734 Другою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 19.03.2020 року заведено спадкову справу №47-20. Відповідно до матеріалів спадкової справи №47-20 з часу відкриття спадщини, з [INFO] , смерті [PERSON] , спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно із Записом акта про народження від 03.05.2001 року, у [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] . Стаття 1261 Цивільного кодексу України, передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Однак, у матеріалах спадкової справи №47-20 відсутні дані про відмову [PERSON] від спадщини. Верховний Суд у постанові від 22.03.2023 року у справі № 463/6829/21-ц сформував наступний правовий висновок щодо виникнення права на спадкове майно. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленному законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. Також, відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зважаючи на викладене, у [PERSON] із часу відкриття спадщини [PERSON] , виникло право володіння та користування спадковим майном, у тому числі земельною ділянкою площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6822484100:02:003:0091. Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2-х гектарів. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що безоплатна передача громадянам земельних ділянок державної чи комунальної власності понад норми, визначені пунктом «б» ч.1 ст.121 ЗК України, та більше одного разу по кожному виду використання, заборонена. Для ведення особистого селянського господарства громадяни можуть приватизувати земельну ділянку у розмірі, що не перевищує 2 га. Додатково земельні ділянки громадяни можуть отримати на конкурентних засадах. Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 24.04.2019 по справі №525/1225/15-ц. Проте, [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим ст.116 Земельного кодексу України, повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку, а тому земельну ділянку з кадастровим номером 6822484100:02:003:0091 набув у власність незаконно. За змістом ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправнопозбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтями 6,19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження,а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК) Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved