Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Ріальто» адвокат Руденко Костянтин Васильович, який діє на підставі довіреності від 15.03.2023 (а.с. 63, 64), через систему «Електронний суд» подав до суду 13.02.2024 позов до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 23055,83 грн за кредитним договором №210212-34663-1 від 12.02.2021, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» (надалі ТОВ «ФК «ФІ») та [PERSON] , мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «ФІ» та позивачем укладено Договір про відступлення прав вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ріальто» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В. від 16.02.2024 відкрито провадження у справі №535/115/24, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» інформацію відносно [PERSON] (а.с. 83). Представник позивача - адвокат Руденко К.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 85, 87, 88), подав клопотання про розгляд справи провести без його участі за наявними в матеріалах справами документами та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 98). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 90, 91, 97), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «ФІ» та [PERSON] укладено договір №210212-34663-1, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Кредит надається не на споживчі цілі. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 1,99% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 726,35%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» (далі Правила), які розміщені на сайті monetka.ua. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб 431414ХХХХХХ9679, що належить позичальникові. Позичальник має право здійснити оформлення продовження строку надання кредиту та строку дії договору, скориставшись одним з варіантів процедури продовження строку надання кредиту та дії договору, визначених у Правилах. Позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 3.3. кредитного договору №210212-34663-1 від 12 лютого 2021 року передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору) позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений в пункті 1.3. цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позичальник, підписуючи договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання (п.п. 5.2-5.2.2 кредитного договору №210212-34663-1 від 12 лютого 2021 року) (а.с. 21-24). На підтвердження укладення кредитного договору №210212-34663-1 від 12 лютого 2021 року позивач надав витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.com.ua, який містить анкету-заяву на кредит №748942 від 12.02.2021 з анкетними даними [PERSON] , в якій зазначено суму кредиту в розмірі 4000,00 грн, строк кредитування 30 днів, а також процентну ставку за користування кредитними коштами 1,99% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, річна процентна ставка 726,35%, та процентну ставку за прострочення грошового зобов`язання 3,5% за кожен день неповернення кредиту, річна процентна ставка 1277,5% (а.с. 27, 28). Витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.com.ua містить хронологію дій щодо укладення кредитного договору в електронній формі (а.с. 26). Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент інновейшинс» №65191 від 08.01.2024, смс-повідомлення від альфі-імені «Monetka» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами Договору введіть 339372» було доставлено на номер [NUMBER] , який зазначено позичальником в анкеті-заяві на кредит №748942 від 12.02.2021, за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 12.02.2021 о 17:18:07 год. (а.с. 29). Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] iban [NUMBER] про рух коштів за період 12.02.2021 по 17.02.2021, звіт по транзакціях по рахунку [PERSON] з використанням картки 431414ХХХХХХ9679 - приход 4000,00 грн, дата та час операції 12.02.2021 17:19:38, детальний опис ОС 31000993 VB2 Monetka Visa Direct UA (а.с. 94, 95). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі№ 234/7719/20. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови позики, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. На підставі договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року ТОВ «ФК «ФІ» відступило, а ТОВ «ФК «Ріальто» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. З витягу з Акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 до договору відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року вбачається, що ТОВ «ФК «Ріальто» набуло в тому числі і право вимоги за кредитним договором №210212-34663-1 від 12 лютого 2021 року (а.с. 49-57). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Ріальто» по укладеному кредитному договору №210212-34663-1 від 12.02.2021 становить 23055,83 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3977,20 грн; простроченої заборгованості по несплаченим процентам 2374,39 грн; заборгованості по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п. 3.3. Договору 16704,24 грн (а.с. 25). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.. Таким чином, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (правовий висновки Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц). Разом з тим, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. Встановлений у п. 3.3 кредитного договору №210212-34663-1 від 12.02.2021 року розмір процентів 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування, що становить 1277,5% річних, що нараховані відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, перевищуючи в чотири рази суму заборгованості по кредиту, а відтак, суд вважає за необхідне зменшити заборгованість за процентами нарахованими відповідно до п. 3.3 кредитного договору з 16704,24 грн до розміру заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, представник позивача додав договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року (а.с. 58-61); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412 від 23.10.2018 (а.с. 62); довіреність від 15.03.2023 (а.с. 63, 64), акт приймання-передачі наданих послуг №195 від 29.12.2023 про підготовку позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Ріальто», згідно реєстру №1 вартість на загальну суму 90000,00 грн (а.с. 65); витяг з реєстру №1 до акта приймання-передачі наданих послуг №1195 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, виконавець підготував позовні заяви про стягнення заборгованості з боржників замовника: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №210212-34663-1 від 12.02.2021 року та клопотання про витребування доказів, вартість наданих послуг 8000,00 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за договором №210212-34663-1 від 12.02.2021 року, вартість послуги 1000,00 грн (а.с. 66); платіжну інструкцію №1045 від 19.12.2023 про оплату за надані юридичні послуги по договору №02/06/2022 від 02.06.22 року згідно акта №195 від 29.12.2023 в сумі 90000,00 грн (а.с. 67). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ріальто» необхідно стягти судові витрати в розмірі 1087,61 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4040,81 грн, а всього 5128,42 грн.

Outcome: partial