Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

До Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси звернулася\~ [PERSON] \~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~в якій\~просила стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь аліменти\~на утримання\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь та на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Позов мотивується тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки сторони припинили, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час вона не працює, донька є дитиною інвалідом та потребує постійного спеціального догляду. Добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає. Вважає, що відповідач зобов`язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу щомісяця на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), починаючи від дня пред`явлення позову і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Просить позов задовольнити. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року відкрито провадження по цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому в матеріалах справи наявна заява, в якій останній просить справу розглянути у відсутність сторони позивача, позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, приймаючи визнання позову відповідачем перевірив відсутність суперечень вимогам закону та порушень прав, свобод і інтересів інших осіб. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Малиновським районним у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.3). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4) З довідки для отримання пільг особами з інвалідністю вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дитина з інвалідністю, інвалідність встановлено на строк з 15.09.2022 року по 01.08.2027 року (а.с.5). Фактичне місцем проживання [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ( а.с.6,7) Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.06.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, стан здоров`я дитини, відповідача та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею, наявність інвалідності, в той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок. Відповідач повинен, і має можливість докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. З урахуванням встановлених обставин, визнання відповідачем позову, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є такими, що відповідають інтересам дитини. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, суд прийшов до наступного. Відповідно до\~ст. 88 СК України\~якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вказаної статті право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею; нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду; спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріальног остановища того з батьків,з ким вона проживає. Відповідно доЗакону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 року N 2961-IV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином враховуючи встановлені судом факти, наявність у дитини інвалідності, необхідність у сторонньому догляді, позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved