Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» в жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у виді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов?язань за період з 01.09.2018 року по 31.08.2021 року в розмірі 134140, 76 грн, також стягнути з [PERSON] 3% річних у розмірі 52\~537,80 грн та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29.09.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого було ПАТ «Універсал Банк» та правонаступником якого в подальшому став АТ «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №149-2008-2819, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 72000 доларів США. 16.07.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона у справі №2120/954/2012 з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість в сумі 618933,94 грн. Відповідач порушила грошове зобов`язання, рішення суду не виконує, а отже у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Ухвалою Херсонського міського\~суду Херсонської\~області від 09.11.2021 року прийнято до провадження справу за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що\~Акціонерне товариство «Універсал Банк»\~є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного\~акціонерного товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол №2-2018 від 31.10.2018 року) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на АТ «Універсал Банк». 16.07.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона було ухвалено рішення по цивільній справі №2120/954/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №149-2008-2819 від 29.09.2008 року у розмірі 618933,94 грн., судовий збір у сумі 3219,00 грн. Рішення набрало законної сили 27.07.2012 року. У подальшому, ПАТ «Універсал Банк» 31.07.2012 року було видано виконавчий лист за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено їх до виконання.\~ Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. 22.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66899016 з виконання виконавчого листа №2120/954/2012. На даний час рішення Суворовським районним судом м. Херсона від 16.07.2012 року по справі №2120/954/2012 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 618933,94 грн та судовий збір у сумі 3219,00 грн не виконано, що підтверджується відкритим виконавчим провадженням №66899016 щодо позичальника [PERSON] . У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд приходить до висновку, що АТ «Універсал Банк» набув права вимоги до відповідачів за кредитним договором №149-2008-2819 від 29.09.2008 року, невиконання якого призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредит надається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Верховний Суд у справі № 1519/2-5034/11 у постанові від 05.09.2022 року, досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, та дійшов висновку, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Вказане кореспондується з висновками, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 року по справі № 758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де вказано, що: «Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора». Аналогічна правова позиція наявна і у Постанові ВСУ від 01.12.2018 року № 325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 14-16цс18. Факт укладання договору, отримання коштів та факт порушення умов кредитного договору щодо належного повернення встановлено судовим рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 16.07.2012 року посправі №2120/954/2012 про стягнення заборгованості з [PERSON] . Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим для відповідача, та з огляду на те, що [PERSON] порушила грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості і не виконує рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 16.07.2012 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору. У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми. Залишок суми боргу згідно рішення суду становить 583\~220,69 грн. Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році). Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, загальний розмір збитків за період з 01.09.2018 року по 31.08.2021 року складає: 186\~678,56 грн. яка складається з трьох відсотків річних у розмірі 52\~537, 80 грн. та інфляційних витрат в сумі 134\~140,76 грн. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, який є логічним та узгоджується між собою і визначає межі позовних вимог та не спростований відповідачем. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, згідно платіжного доручення від 29.09.2021 року позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору, з урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору зазначена сума. На підставі ст. ст.\~207,\~526,\~530,\~626,\~628,\~633,\~638,\~1048,\~1054,\~1055 ЦК України,

Outcome: approved