Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

У січні 2024 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав - [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 15 липня 2019 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. 25 червня 2019 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів: стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідачка не виконує свій обов`язок щодо утримання свого неповнолітнього сина. Весь час з 15 серпня 2018 року відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, не спілкується з ним, не проявляє відносно нього материнської турботи, абсолютно не цікавиться його здоров`ям. Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків вже фактично п`ять років. Відповідачка не займається вихованням сина, не утримує його, не цікавиться його навчанням. Взагалі не переймається його життям, не зважаючи на постійну небезпеку в умовах війни, аліменти не сплачує. З початку повномасштабного вторгнення малолітній син [PERSON] , проживає разом з батьком, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 22.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 09.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач зазначив, що є військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] . Мешкає за адресою: [ADDRESS] . Повідомив, що син [PERSON] , спочатку перебував на окупованій території. Сина з окупованої території вивозили під чужими документами. Зараз син мешкає у [PERSON] , вона оформила тимчасову опіку. [PERSON] є дружиною його загиблого друга, тобто фактично є сторонньою людиною. З відповідачкою син не спілкується. З 2021 року відповідачка перестала взагалі спілкуватися з дитиною. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача підтримала позовні вимоги, просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслуханий в судовому засідання малолітній [PERSON] , [INFO] повідомив суду, що коли йому було 5 років, його покинула мама. Піклується про нього тато. В мами інша сім`я, тому в неї немає на нього часу. [PERSON] відноситься до нього добре, з татом спілкується по телефону постійно. Усім необхідним його забезпечує тато Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює заступником директора у Комунальному закладі «П`ятихатська ЗОШ І-ІІ ступенів». ССР ВР ЗО. Дитина проживає разом з нею, знає, що відповідачка не спілкується з сином. Їй було шкода хлопчика і вона вирішили взяти над ним тимчасову опіку. Матір дитини вона ніколи не бачила. Бабусь, дідусів немає. Повідомила, що допомагає [PERSON] з уроками, він має достатній рівень у знаннях. Усім необхідним дитину забезпечує батько. Позивач орендував квартиру, у якій вона проживає з [PERSON] та своєю донькою. Позивач дає кошти на продукти на одяг. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] , пенсіонер, повідомив суду, що з дитинства товаришує з позивачем. Зазначив, що не бачив жодного разу, щоб з 2019 року відповідач приїжджала до дитини. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не надала. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач безпосередньо до суду відзиву на позов не надала, причини неявки в судове засідання не повідомила, а також зважаючи на тривалість розгляду справи судом та складання висновку щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, думку позивача щодо можливості ухвалення заочного рішення, відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьком дитини зазначений відповідач - [PERSON] . 15 липня 2019 році шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 25 червня 2019 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів: стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач зазначає, що не отримує аліментів, відповідач перебуває за кордоном. Згідно з висновком органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 14.03.2024 встановлено наступне: У відділі по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває на обліку, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах малолітній [PERSON] , [INFO] (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини). Відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 06.02.2024 року №502 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] », малолітнього [PERSON] , 2012 року народження, було тимчасово влаштовано в родину [PERSON] , з якою склалися родинні, дружні відносини. Батько дитини, [PERSON] , перебуває на військовій службі. Під час обстеження умов проживання, малолітній [PERSON] , 2012 року народження, зазначив членам комісії, що з матр`ю не спілкується давно, ще до війни вона покинула родину та ніяким чином не допомагала. Своєю родиною дитина вважає батька. Відповідно акту оцінки потреб сім`ї складного Запорізьким міським центром соціальних служб від 20.03.2024 року, встановлено, що дитина боїться за життя батька, сумує за домом. Малолітній [PERSON] , 2012 року народження є внутрішньо переміщеною особою, в довідці від 17.10.2023 року №2302-5002998851 зазначено, що саме батько є законним представником дитини. На адресу районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради будь-які заяви, пояснення від [PERSON] не надходили. Отже, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України передбачено право особи, з якою проживає дитина, на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи, що відповідачка тривалий час мешкає окремо від дитини, місце знаходження її невідомо, з 2019 року опікується дитиною її батько, відсутність доказів участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дитини, що з урахуванням наявних у справі доказів свідчить про її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved