Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Гурівська сільська рада звернулась до суду з цим позовом в інтересах малолітніх, [PERSON] , [PERSON] до відповідачки [PERSON] та просить відібрати у відповідачки малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав на строк один рік. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] та має трьох дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відомості про батька дітей, [PERSON] та [PERSON] записані згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України. \~ \~ \~ \~Діти перебувають на обліку як такі, які опинилися в складних життєвих обставинах. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, характеризується посередньо, не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, не приймає участі у вихованні дітей, поводиться грубо з працівниками органу опіки та піклування, бувають випадки агресивної поведінки з її боку, схильна до обману, надходять скарги про залишення дітей протягом цілого дня без нагляду дорослих. \~ \~ \~ \~За місцем проживання відповідачки та дітей проведено обстеження, через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. На момент обстеження діти перебували з ознаками захворювання, температуру в дітей мати не вимірювала, оскільки відсутній термометр, до лікарні з приводу хвороби дітей не зверталась, діти перебували в брудному одязі, мали неприємний запах. Відповідачка не приділяє уваги навчанню дітей, не цікавиться їх успіхами, не підтримує зв`язки з навчальним закладом. У будинку за місцем проживання дітей не створено умови для проживання малолітніх дітей, в будинку брудно, затхле повітря, стіни темного кольору від сажі та павутиння, брудні речі розкидані по підлозі та ліжках, постільна білизна відсутня, ковдри, подушки та матраци брудні, купа брудного посуду. Засоби гігієни відсутні, дровами сім`я забезпечена на декілька днів. Під час інспектування, відповідачка та її співмешканець у будинку де проживають діти палили тютюн, співмешканець перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відповідачка не має доходів, а тому не може купувати продукти харчування та засоби гігієни. Одяг та білизну не пере, оскільки для цього потрібно носити воду та купувати пральний порошок. Рішенням виконавчого комітету Гурівської сільської ради від 9 лютого 2024 року було відібрано малолітніх дітей у відповідачки через загрозу їх здоров`ю та життю. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надіслала. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник Гурівської сільської ради Кошман Д.В. позов підтримав та просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачка, яка повідомлялась про місце та час розгляду справи в судове засідання не з`явилась, не надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов не подала, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення\~представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Судом установлено, що у відповідачки [PERSON] є діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 13, 14). Запис про батька дітей вчинено згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 15, 16). Актами обстеження умов проживання від 7 та 8 лютого 2024 року, здійснено обстеження умов проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання незадовільні, в будинку брудно, продукти харчування в невеликій кількості, дровами забезпечено на декілька днів, постільна білизна відсутня, ковдри та подушки в жахливому стані, по будинку розкидані речі та сміття, засоби гігієни відсутні. Зі слів матері тепер відсутній будь-який дохід. Для дітей не створені умови для проживання, діти хворі, дитячий одяг брудний, місце для сну в занедбаному стані, в будинку явно виражений неприємний запах. На час інспектування діти хворі, ліки в будинку в невеликій кількості, термометр для вимірювання температури тіла відсутній, а тому мати не знає, яка в дітей температура. З матір`ю проведено бесіду щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків. Матері також рекомендовано здійснити медичне обстеження дітей, однак вона не надала згоди (а. с. 34, 35). Актом обстеження умов проживання, здійснено обстеження умов проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання створені частково, запасу продуктів немає, присадибна ділянка не оброблялася. Відповідачка працює на громадських роботах, всі кошти витрачає на погашення боргу за електроенергію. Співмешканець не працює, зловживає алкогольними напоями, на зауваження комісії не зважає, палить у будинку, поводить себе не коректно стосовно співмешканки та посадових осіб сільської ради. Для дітей не створені умови для проживання та повноцінного розвитку. Стосунки в родині недоброзичливі. Мати не створює умов для безпечного та комфортного проживання малолітніх дітей. Актами проведення оцінки безпеки дитини від 8 лютого 2024 року, проведено оцінку рівня безпеки дітей, [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Виявлено ознаки погіршення стану здоров`я дітей на момент їх виявлення (кашель, температура). Діти мають зовнішні ознаки недогляду, а саме низький рівень гігієни, поруч з дітьми відчувається неприємний запах, діти в брудному одязі. Діти залишені під наглядом осіб з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зі слів дітей батько часто вживає алкоголь. Під час виявлення дітей співмешканець матері перебував у стані алкогольного сп`яніння. У помешканні перебували особи, які ймовірно в стані алкогольного сп`яніння. Діти незабезпечені належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону. Діти мають ознаки застуди, їх температура не була відома, оскільки в будинку відсутні термометр для вимірювання температури тіла. Піч для опалення будинку перебуває в аварійному стані. Дуже небезпечний рівень безпеки дітей. Дітей вилучено з сім`ї (а. с. 27-31). Згідно з даними відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 13 лютого 2024 року № 2198/111-2-2024, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків (ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення): 31 березня 2023 року до адміністративного стягнення у виді попередження. 8 лютого 2024 року стосовно [PERSON] складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які перебувають на розгляді в суді (а. с. 32). За інформацією Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Гурівської сільської ради від 12 лютого 2024 року № 01-14/23, в період з 21 грудня 2022 року по 9 лютого 2024 року сім`ї [PERSON] соціальна послуга соціальний супровід сімей осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах не надавалась (а. с. 33). Відповідачка [PERSON] характеризується посередньо, не працює, має на утриманні трьох дітей, схильна до вживання алкогольних напоїв, не приймає участі у вихованні дітей, поводиться грубо з працівниками сільської ради, проявляє агресію, схильна до обману. Проживає разом з чоловіком [PERSON] та дітьми. Надходили скарги з приводу залишення дітей на цілий день без нагляду (а. с. 17). Співмешканець [PERSON] характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, застосовує фізичне покарання до дітей (а. с. 18). Рішенням виконавчого комітету Гурівської сільської ради від 9 лютого 2024 року № 23, негайно відібрано малолітніх, [PERSON] та [PERSON] в матері [PERSON] у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю (а. с. 7). Направленням Служби у справах дітей Гурівської сільської ради від 8 лютого 2024 року № 31/10.01-11, № 32/10.01-11, дітей направлено до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради (а. с. 10, 11). Діти, [PERSON] та [PERSON] за місцем навчання характеризуються позитивно. Батьки [PERSON] не цікавляться її успіхами, не підтримують зв`язки з навчальним закладом (а. с. 20, 21). Під час підготовчого судового засідання відповідачка [PERSON] повідомила суду, що з нею та дітьми проживає [PERSON] , [INFO] , який зловживає спиртними напоями. Його було визнано померлим, однак він виявився живим. Будинок в якому проживають осідає, має пошкодження стін, розміром 6 на 18 м, його необхідно якось стягнути. [PERSON] ображає дітей, застосовує до них фізичну силу. Висновком Гурівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 9 лютого 2024 року № 23, з метою захисту прав та інтересів дітей, запобігання бездоглядності та безпритульності, є доцільним негайне відібрання малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] через загрозу життю і здоров`ю дітей, що виникла через ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з чч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Одразу слід зазначити, що вищезазначені положення не визначають строку відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, а відтак вимоги позивача про відібрання дітей на строк один рік є необґрунтованими. Окрім цього до одного року може відпасти потреба у відібранні дітей. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини\~є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини\~у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови:\~по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року\~у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Інші випадки,\~коли дитина\~може бути\~відібрана від\~батьків,\~про які\~йдеться\~у вищенаведеній\~ч.\~1\~ст.\~170\~СК України,\~охоплюють ситуації,\~коли залишення\~дитини у\~батьків єнебезпечним\~для її\~життя,\~здоров`я\~і\~морального виховання. Така небезпека може випливати не лише\~з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику\~лише для\~життя,\~здоров`я\~або лише\~для морального\~виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року\~у справі\~№ 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. У цій справі на переконання суду сукупністю належних та допустимих доказів, які досліджено в судовому засіданні доказано те, що відповідачка у справі [PERSON] не здійснює належного догляду за своїми малолітніми дітьми, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а діти внаслідок свого малолітнього віку не в змозі самостійно вчиняти дії, які є необхідними для існування людини, а відтак поведінка матері та умови проживання дітей, склад сім`ї в якій проживають діти, становить пряму загрозу життю та здоров`ю дітей, оскільки діти можуть бути позбавлені засобів до існування, а також для морального виховання. Враховуючи вік дітей, нагляд за ними та їх догляд є обов`язковими. У цьому конкретному випадку в інтересах дітей забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно зі ст. 3 Конвенції\~\~про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН\~від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради\~№ 789-X11 від\~\~27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону\~і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до ст. 18 Конвенції\~\~про права дитини батьки або\~у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вище зазначав, що положення ч. 1 ст. 170 СК України передбачають, що у разі відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, вона передається, зокрема органові опіки та піклування. Отже, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відібрання у відповідачки дітей без позбавлення її батьківських прав та передання дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування. До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постанові від 1 квітня 2020 року (справа № 473/1555/19-ц). Слід наголосити, що відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав не є крайнім методом впливу на її поведінку, а внаслідок зміни матір`ю своєї поведінки діти підлягають поверненню. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно з чч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до чч. 1, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~При задоволенні\~позову про\~відібрання дитини\~від матері,\~батька без\~позбавлення їх\~батьківських прав\~суд вирішує\~питання про\~стягнення з\~них аліментів\~на дитину (ч. 4 ст. 170 СК України). \~ \~ \~ \~Відповідачка зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів у цій справі, суд виходить з презумпції фізичного здоров`я, як дітей, так і їх матері, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Діти сторін зважаючи на їх вік, а саме те, що вони є малолітніми, відповідно мають незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд робить висновок, що справедливим і розумним буде присудження аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1816,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial