Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - Банк, ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 20.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2965318, відповідно до якого між сторонами було узгоджено ціну договору та розмір відсотків за користування грошовими коштами, інші умови такого договору. 17.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаним у Реєстрі Боржників до Договору факторингу №17052023 від 17.05.2023, у тому числі за Кредитним договором №2965318 від 20.02.2022 в сумі 22488,50 грн. У позові представник ТОВ "ФК "ЄАПБ" вказує, що [PERSON] належним чином не виконував умови взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого станом на 17.05.2023 допустив заборгованість в сумі 22\~488,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 17\~488,50 грн. - сума заборгованості за процентами, яку ні попередньому кредитору, а ні ТОВ "ФК"ЄАПБ" не сплачує у добровільному порядку, тому наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 16.02.2024 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 29.03.2024 зобов`язано позивача надати суду докази на підтвердження передачі коштів відповідачу, за кредитним договором №2965318, який було укладено 20.02.2022 з ТОВ «Лінеура Україна». У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань щодо поважності причин неявки чи розгляду справи у його відсутність до суду не направив. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 03.05.2024. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 20.02.2022 між з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2965318 (а.с. 5-13), відповідно до умов якого сторони узгодили суму кредиту в розмірі 5000,00 грн., строк кредиту - на 360 днів, тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна 1,99% в день та застосовуються в межах всього строку кредиту визначеного у 360 днів (п.1.3. Договору). Орієнтована реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 29653,85% річних, орієнтована вартість кредиту 40820,00 грн., за стандартною процентною ставкою 37850,00 грн. У п.2.1. Договору, сторони узгодили, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] наданої клієнтом. Також сторонами було узгоджено порядок повернення кредиту та відповідальність сторін за неналежне виконання умов Договору. На підтвердження обставин зазначених у позові позивачем надано Паспорт споживчого кредиту (а.с.15). Вказаний Договір та Паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 01.03.2024 за №1-0103 судом встановлено, що між ТОВ «УПР» було укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 20.02.2022 на суму 5000,00 грн, картка [NUMBER] , номер транзакції iPay.ua- 139268454 (а.с.68). Вказані обставини підтверджують факт передачі коштів банком відповідачеві. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2965318 наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ», загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком станом на 15.02.2023 складає в розмірі 22488,50 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 17\~488,50 грн. - сума заборгованості за процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ, станом на 31.10.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком станом на 15.02.2023 складає в розмірі 22488,50 грн. з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 17\~488,50 грн. - сума заборгованості за процентами. Судом встановлено, що 17.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №17052023 (а.с.17-19), у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстру Боржників до Договору факторингу. На підставі вказаного Договору, відповідно до реєстру боржників від 17.05.2023 (а.с.21) до Договір факторингу №17052023, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №2965318 від 20.02.2022 укладеного із [PERSON] . Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договорів відступлення права вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №29653118 від 20.02.2022. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до положень\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку\~АТ "Універсал Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи договорі. Згідно п. 6\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор алфавітно - цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. В даному випадку відповідачем було підписано як Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію по договору, так і Договір кредиту від 20.02.2022, підтверджено позивачем факт передачі грошових коштів відповідачеві. При цьому новим кредитором не нараховувались будь-які платежі по збігу строку договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213\~ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, однак жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості за договорами стороною якого він є, не заперечував наявної заборгованості, укладення договору, перерахування та отримання кредитних коштів на рахунки чи перерахування їх на користь третіх осіб, про що узгоджено в договорах, розміру нарахованої заборгованості, тощо. Суд враховує, що відповідач мав достатній строк для подачі відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), утім його не подав, як і жодних доказів на спростування обставин зазначених у позові. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом належними та допустимими доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести юридичну відповідальність за порушення умов зобов`язань. При вирішенні даного спору суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). З огляду на встановлені судом обставини та надані докази, суд вважає, що [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, а тому право нового кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконував, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, іншого не встановлено, а тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України. Позивачем при пред`явлені до суду цього позову було сплачено судовий збір відповідно до платіжного документу в розмірі 2684,00 грн., а оскільки позов задоволено у повному обсязі, то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved