Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2020 року у справі N2357/5758/21 було задоволено позовну заяву [PERSON] ( далі позивач )до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Крім того, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2020 року у справі № 357/10138/20 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної малолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] . Зокрема, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року. За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, пред`явленений до примусового виконання у встановленому законом порядку. Постановою Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) від 11.03.2021 року за цим виконавчим документом відкрито виконавче провадження №64775744. Разом із тим, відповідачем у справі під час примусового виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання позивачки та малолітньої доньки [PERSON] неодноразово було допущено порушення строків таких розрахунків у 2020-2021 р.р., що призвело до періодичного накопичення у [PERSON] заборгованості по цих обов`язкових виплатах. Зокрема, згідно із довідками-розрахунками органу ДВС № 31520 від 19.05.2022 року, № 14950 від 16.02.2023 року та № 119860 від 18.10.2023 року, станом на дату пред`явлення зазначеного позову до суду у відповідача накопичилась загальна заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] за період з жовтня 2020 року по жовтень 2023 року в сумі 113 858 (сто тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. За цей же період відповідачем проведені наступні часткові погашення існуючої заборгованості: 28.05.2022 року - сплачено 5 000, 00 грн., 22.07.2022 року - сплачено 3 000, 00 грн., 05.09.2022 року - сплачено 3 000, 00 грн., 21.11.2027 сплачено 2 000, 00 грн., 21.02.2023 року - сплачено 2 000, 00 грн., 13.03.2023 року - сплачено 3 000, 00 грн., 19.05.2023 року - сплачено 3 000, 00 грн., 05.06.2023 року - сплачено 3 000, 00 грн., 06.07.2023 року - сплачено 4 000, 00 грн., 10.08.2023 року - сплачено 4 000, 00 грн., 04.10.2023 року - сплачено 4 000, 00 грн., всього сплачено за цей період 36 000 (тридцять шість тисяч) грн. 00 коп. Згідно з довідками № 31520 від 19.05.2022 року та № 14950 від 16.02.2023 року, розрахована державним виконавцем сума аліментів на утримання [PERSON] до сплати склала:за період жовтень-грудень 2020 року - 2 725, 00 грн. (всього 8 175, 00 грн. за цей період);за період січень-березень 2021 року - 2 612, 25 грн. (всього 7 836, 75 грн. за цей період);за період квітень-червень 2021 року-2 852, 25 грн. (всього 8 556, 75 грн. за цей період); за період липень-грудень 2021 року - 2 829, 00 грн. (всього 11 316, 00 грн. за липень-жовтень 2021 року). Перенесення розрахованих подібним чином сум помісячних платежів відповідача по аліментах (36 000, 00 грн. протягом травня 2022 року - жовтня 2023 року) на суми аліментів, нараховані йому державним виконавцем за цей період (35 884, 50 грн. за жовтень 2020 року - жовтень 2021 року) дозволяє стверджувати, що фактично станом на початок листопада 2023 [PERSON] не повному обсязі сплачені аліменти на утримання своєї доньки, лише за період жовтень 2020 року по жовтень 2021 року включно (13 повних календарних місяців). Наведено таблицю\~ розрахунку пені за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання [PERSON] . Оскільки положеннями частини 1 ст. 196 СК України максимальна сума пені за прострочення сплати аліментів обмежена розміром не більше 100 відсотків заборгованості, то сума пені прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання [PERSON] складає саме 35 884 ,50 грн. Просила суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання спільної малолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), що нарахована за період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року, загалом в сумі 35 884 грн. 50 коп. Судові витрати покласти на відповідача ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між\~ суддями від 13.11.2023 року (а.с. 24) головуючим\~ суддею\~ визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 14 листопада 2023 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання\~ відповідача\~ (а.с. 28). На адресу суду надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, зареєстрована канцелярією суду 19 грудня 2023 року за вх. № 57982 ( а. с. 29 ). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] з 14.07.2022 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати\~ у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.\~\~ Ухвалою судді від 21 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін на 17 січня 2024 року (а.с. 30-31). Розгляд справі неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою відповідача та відсутності відомостей про його належне сповіщення, останнього разу розгляд справи було відкладено на 24.04.2024 року ( а. с. 44 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 117.01.2024 року за вх. № 3257 судом отримано заяву, в якій остання просила справу за її позовом до [PERSON] розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного рішення ( а. с. 57 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та\~ місце\~ розгляду\~\~ справи\~\~ повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове рекомендоване повідомлення про вручення, з якого вбачається, що судову повістку [PERSON] отримав 13.04.2024 року ( а. с. 46 ). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, позивач скористувалася вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника\~ сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування\~ відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач\~ [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і\~ представник\~ позивача не заперечував проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 24 квітня2024 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] \~ про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, підлягають\~ задоволенню, з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні\~ встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюб, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2020 року було розірвано ( а. с. 8 ). Вказане судове рішення набрало законної сили 09.12.2020 року. Так, від спільного життя у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що\~ свідчить свідоцтво про народження, видане 27 липня 2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серії [NUMBER] , актовий запис № 1032 ( а. с. 6 ). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 рокуу справі № 357/10138/20 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної малолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] та суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 9-10 ). На виконання рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2020 року у справі № 357/10138/20 було 06.01.2021 року видано виконавчий лист ( а. с. 11 ). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України ). За результатами відомостей із Автоматизованої системи виконавчих проваджень ( а. с. 12 ), постановою Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) від 11.03.2021 року відкрито виконавче провадження №64775744. Встановлено, щ відповідачем під час примусового виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] неодноразово було допущено порушення строків таких розрахунків у 2020-2021 роках. Зокрема, згідно із довідками-розрахунками органу ДВС № 31520 від 19.05.2022 року, № 14950 від 16.02.2023 року та № 119860 від 18.10.2023 року, у відповідача накопичилась загальна заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] за період з жовтня 2020 року по жовтень 2023 року в сумі 113 858 грн. ( а. с. 13, 14, 15 ). За цей же період відповідачем проведені наступні часткові погашення існуючої заборгованості: 28.05.2022 року - сплачено 5 000, 00 грн., 22.07.2022 року - сплачено 3 000, 00 грн., 05.09.2022 року - сплачено 3 000, 00 грн., 21.11.2027 сплачено 2 000, 00 грн., 21.02.2023 року - сплачено 2 000, 00 грн., 13.03.2023 року - сплачено 3 000, 00 грн., 19.05.2023 року - сплачено 3 000, 00 грн., 05.06.2023 року - сплачено 3 000, 00 грн., 06.07.2023 року - сплачено 4 000, 00 грн., 10.08.2023 року - сплачено 4 000, 00 грн., 04.10.2023 року - сплачено 4 000, 00 грн., всього сплачено за цей період 36 000 (тридцять шість тисяч) грн. 00 коп. Згідно з довідками № 31520 від 19.05.2022 року та № 14950 від 16.02.2023 року, розрахована державним виконавцем сума аліментів на утримання [PERSON] до сплати склала: за період жовтень-грудень 2020 року - 2 725, 00 грн. (всього 8 175, 00 грн. за цей період); за період січень-березень 2021 року - 2 612, 25 грн. (всього 7 836, 75 грн. за цей період); за період квітень-червень 2021 року - 2 852, 25 грн. (всього 8 556, 75 грн. за цей період); за період липень-грудень 2021 року - 2 829, 00 грн. (всього 11 316, 00 грн. за липень-жовтень 2021 року). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошувала на тому, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, а тому повинен сплати пеню за несвоєчасну їх сплату на її користь. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. \~ Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.\~\~\~\~\~\~\~ \~ Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється\~ виходячи з того місяця, в якому\~ аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла\~ заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених\~ платежів (за кожен\~ місяць). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~ від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15) та від 16 березня 2016 року (справа №6-300цс16). Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В іншихвипадкахстягується неустойка за весь час простроченнясплатиаліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня і нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України\~ від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від\~ 01 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення\~ заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати\~ аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В\~ статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення\~ також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її\~ сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже\~ загальна сума пені за несплату\~ або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів, які не були\~ сплачені); Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної\~ виплати; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів, які не були\~ сплачені); Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної\~ виплати; An нарахована сума аліментів за останній\~ місяць перед подачею позову; Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній\~ місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим\~ місяцем, в якому не проводилося\~ стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинен виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням\~ установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її\~ загальну суму. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~ Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної\~ дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального\~ розвитку\~ дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна\~ дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального\~ розвитку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення\~ аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року, що набрав чинності 08.07.2017 року, було внесені зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України саме з метою удосконалення механізму\~ відповідальності за несплату\~ аліментів. Згідно зі\~ статтею 141 СК України мати, батько\~ мають\~ рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи\~ перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання\~\~ шлюбу між батьками, проживання їх окремо від\~ дитини не впливає на обсяг\~ їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо\~ дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної\~ середньої освіти, матеріально\~ утримувати\~ дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~\~ від доходу її матері, батька або у твердій грошовій\~ сумі за вибором того з батьків або інших законних представників\~ дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~ статті 181 СК України\~ визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~ від доходу її\~ матері, батька і (або) у твердій грошовій\~ сумі. Стягнення\~ аліментів на утримання\~ дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її\~ життєдіяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім\~ випадків, встановлених\~ цим Кодексом. Суд звертає увагу, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ст.196 СК України). У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СКУ країни відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки правовідносини щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у виді пені врегульовані ст.196 Сімейного кодексу України, на яку не поширюються обмеження щодо строку позовної давності, визначені в ст. 20 Сімейного кодексу України, пеню за прострочення сплати аліментів слід нараховувати за весь період заборгованості. В свою чергу, з боку відповідача не було надано суду доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки. Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, звертаючись до суду з вищевказаними вимогами,позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів наїї користьсаме у розмірі 35 844,50 грн.,

Outcome: approved