Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.01.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 441814,82 грн., судовий збір у розмірі 4418, 15 грн., витрати на виготовлення звіту про визначення вартості матеріального збитку в сумі 2500,00 грн., а всього 448732,97 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат Кєєр О.С. до ухвалення рішення по суті надала до суду заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, в обгрунтування якої зазначила, що у зв`язку із розглядом справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Заперечень щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі від відповідача до суду не надійшло. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Оскільки позов було задоволено в повному обсязі, однак, судом не вирішено питання про судові витрати, суд дійшов виновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі, та на підставі положень ст. 270 ЦПК України, учасники справи не викликались в судове засідання. Суд, перевіривши доводи представника позивача викладені у поданій заяві, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, частиною 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2023 між позивачем та АО «РЕВЕЛІН ІНФОМЕЙШН ГРУП» було укладено договір №764-10/04/2023 про надання правової допомоги. У відповідності до п. 4.1 цього договору, загальна вартість послуг за цим договором складається із суми всіх виставлених рахунків-фактур; відповідно до п. 4.7. договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АО юридичної допомоги і її вартість (а.с. 103-105). Крім того, між АО «РЕВЕЛІН ІНФОМЕЙШН ГРУП» та адвокатом Фоменко Денисом Андрійовичем укладено договір б/н від 10.04.2023 року, у відповідності до п. 1.1 якого адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнтам адвокатського об`єднання, на умовах, передбачених даним договором. Порядок оплати послуг адвоката вказаним договором не передбачений (а.с. 106). Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 12.06.2023 №1 №764-10/04/2023 до Договору №764-10/04/2023 про надання правової допомоги, розмір гонорару адвокатського об`єднання становить 15000,00 грн (фіксована вартість) (а.с. 108). Копією акту №1 від 20.12.2023 підтверджується те, що адвокатське об`єднання надало, а позивач прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва, захисту прав та інтересів позивача у справі №753/10233/23, яка розглядалася у Дарницькому районному суді міста Києва за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Вартість послуг становить 15000,00 грн (а.с. 109). Однак визначений позивачем та його представником розмір витрат не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному ними розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Доказів фактичної сплати (квитанція) або наміру сплати (рахунок) суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. позивачем не надано. Акт №1 від 20.12.2023 року не містить детальних розрахунків та детального опису виконаних адвокатським об`єднанням робіт, наданих послуг. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18. Приймаючи додаткове рішення у даній цивільній справі, суд враховує предмет та складність спору, ціну позову, кількість сторін спору, відсутність відзиву, заперечення на відповідь на відзив та інших заяв, клопотань відповідача, кількість проведених судових засідань, в яких приймав участь представник позивача, кількість процесуальних документів, наданих до суду, заяв по суті спору, поведінку сторони під час розгляду справи, а також те, що стягнення додаткових витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони. Враховуючи вказані критерії, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 гривень є завищеними, та не співмірними зі складністю справи, з обсягом виконої представником позивача роботи, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень, що буде необхідним і достатнім в даному конкретному випадку. Із врахуванням наведеного, суд вважає, що слід ухвалити у справі додаткове рішення, яким заяву представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved