Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У березні 2024 року позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - АТ «ПУМБ») звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 79471,38 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17 лютого 2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2016136897001, за умовами якого надано в користування кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 3000,00 грн, який в подальшому збільшено до 49000,00 грн. Відповідач не виконала належним чином умови договорів, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 лютого 2024 року складає 79471,38 грн. Позивач надсилав на адресу проживання відповідача письмову вимогу (повідомлення) про повернення кредитних коштів, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не була погашена. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року справу прийнято до розгляду, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження та призначено до розгляду на 22 квітня 2024 року о 12.00 год. Представник позивача в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася про розгляд справи повідомлялася судом належним чином. Судова кореспонденція надсилалася відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № 2016136897001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаного договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі сумі 3000,00 грн, який в подальшому збільшено до 49000,00 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 17 лютого 2019 року, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 3000,00 грн, строк, на який надається кредит 12 місяців), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (пільгова процентної ставки 0 % річних, стандартна процентна ставка 47,88 %), порядок повернення кредиту, додаткова інформація. Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договорів, слідує, що у ній зазначено умови кредитування. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором № 2001232850001 від 17 лютого 2019 року належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно із розрахунку заборгованості, станом на 01 лютого 2024 року становить 79471,38 грн, яка складається з: 48995,22 грн - заборгованість за кредитом; 30476,16 грн - заборгованість за відсотками. АТ «ПУМБ» за вих. КНО-44.2.2/74 направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність виконати зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 79471,38 грн, проте відповідач залишила зазначене повідомлення банку без відповіді та задоволення. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за кредитним договором № 2016136897001 від 17 лютого 2019 року в розмірі 79 471,38 грн знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved