Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] із вказаним позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування вимог позивача представник зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на цей час розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач, мати неповнолітнього сина, дитиною не цікавиться та не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні та не надає жодної допомоги на його утримання. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та утримання їх спільного сина, позивач просить позбавити її батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] також пояснив після розірвання шлюбу в 2019 році відповідачка ні з ним, ні з сином майже не спілкується, сина не відвідує, ніякої допомоги на його утримання дитини не надає, аліменти із неї не стягуються. Рішенням суду від 17.04.2019 визначено місце проживання їх сина разом із ним у [ADDRESS] . Відповідач не має постійного місця проживання, жодного разу не цікавилася здоров`ям та розвитком своєї дитини, навіть не вітає з Днем народження. Позивач ніколи не чинив перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. Відповідач [PERSON] у судове засідання 25 квітня 2024 року не прибула, про дату, час і місце судового засідання по розгляду справи була повідомленою належним чином, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відзиву на позов не надавала. У попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, мотивуючи свої заперечення тим, що позивач не бажає відновлювати з нею сімейні стосунки, хоч вона йому це пропонувала, тому відповідач бажає, щоб позивач був мобілізований до ЗСУ. Представник залученої до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради, Сопік С.Д. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, представника служби у справах дітей, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Недригайлівського районного суду від 17 квітня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Із копії довідки Недригайлівської селищної ради від 26.05.2023 №56 вбачається, що на утриманні [PERSON] , 1988 року народження, знаходиться малолітній син [PERSON] , 2015 року народження. Мати [PERSON] , 1995 року народження, знята з реєстрації 13.12.2022 та не проживає на території старостинського округу. Вихованням та утриманням сина займається батько [PERSON] (а.с.9). Із копії довідки Недригайлівської СЗОШ І-ІІІ ступенів Недригайлівської селищної ради Сумської області за №01-13/202 від 24.05.2023 встановлено, що навчанням, вихованням та матеріальним забезпеченням [PERSON] , [INFO] , займається один батько [PERSON] . Мати, [PERSON] , не цікавиться навчанням сина, його успіхами, проблемами. Батьківські збори не відвідує, участі у вихованні дитини не бере (а.с.11). Із копії довідки лікаря педіатра Недригайлівської лікарні [PERSON] від 25.09.2023 встановлено, що у разі захворювання його сина [PERSON] , [INFO] , на огляд із дитиною з`являється саме він. Мати дитини здоров`ям та лікуванням дитини не займається (а.с.12). Із копії довідки Недригайлівської селищної ради від 27.09.2023 №101 вбачається, що [PERSON] , 1988 року народження, зареєстрований у [ADDRESS] , але фактично проживає зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , 2015 року народження, матір`ю [PERSON] , 1959 року народження, та братом [PERSON] , 1980 року народження. [PERSON] працює, у побуті веде себе добре. Скарг на [PERSON] до Сакунихського старостинського округу не надходило (а.с.13). Відповідач [PERSON] постановою Недригайлівського районного суду від 17.04.2019 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за те, що 04.02.2019 покинула сина та близько двох місяців вдома не з`являлася, батьківські обов`язки не виконувала (а.с.15, ). Органом опіки та піклування Недригайлівської селищної ради суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] від 14.11.2023 за №3621, який затверджено рішенням виконавчого комітету №149 від 14.11.2023 (а.с.35-38), у якому зазначено, що відповідач не виконує батьківські обов`язки, ухиляється від виховання дитини [PERSON] , не цікавиться його життям та навчанням, вихованням дітей займається сам батько. З квітня 2023 року мати жодного разу не приїздила до дитини. Також у висновку також зазначено, що навчанням та лікуванням сина [PERSON] займається батько. Дитина маму бачила, але не пам`ятає коли, мама не купує дитині ніяких речей та іграшок. Відповідач не має перешкод для спілкування із сином з боку батька та інших осіб.На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування Недригайлівської селищної ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньго сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні були допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , жителі с. Сакуниха Роменського району Сумської області. Так свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо пояснили, що проживають у с. Сакуниха, тому особисто знають позивача, відповідача та їх сина [PERSON] , які проживають в с. Сакуниха. Приблизно з весни 2019 року [PERSON] покинула свого чоловіка та сина і більше в с.Сакуниха не проживала. [PERSON] проживає з батьком та бабусею, в родині панує злагода та любов. Відповідачку [PERSON] свідки за період з 2019 року бачили лише кілька разів, коли це було останній раз не памятають. Батько не чинив перешкод матері в спілкуванні з сином. Свідок [PERSON] пояснила, що підтримує тісні дружні зв`язки з матір`ю позивача, є її кумою, тому обставини їх життя їй добре відомі. З 2019 року [PERSON] покинула свого сина і чоловіка та з того часу відвідувала сина лише кілька разів, не не надавала ніякої допомоги на його утримання, не цікавилася його життям, навіть не вітала з Днем народження. Також мати ніколи не цікавилася навчанням сина, не спілкувалася з вчителем, не приїжджала до школи. Також зі слів її подруги, баби [PERSON] , їй відомо що [PERSON] декілька раз просила привезти [PERSON] в Недригайлів , щоб його побачити, але жодного разу не приїхала, в той час як дитина марно кілька разів чекала матір та була дуже засмучена через її відсутність. Їй також особисто відомо, що після того, як мати пішла з сім`ї, [PERSON] дуже за нею скучав, часто згадував Зараз дитина на матір ображена, не згадує її, не бажає з нею спілкуватися. Кілька разів вона була свідком, як [PERSON] телефонувала [PERSON] , але він не хотів їй відповідати. Дитина проживає з бабусею та батьком, у їх сім`ї склалися гармонійні відносини. Також свідок підтвердила, що батько ніколи не чинив перешкод матері в спілкуванні з сином. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , інспектор з ювенальної превенції сектору превенції Роменського РВП ГУНП у Сумській області, пояснив, що знає позивача та відповідача у звязку з своєю професійною діяльністю. Так з заявою [PERSON] ним проводилася перевірка та за її наслідками складений протокол про невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків за те, що остання в лютому 2019 року покинула свого малолітнього сина та більше двох місяців не поверталася додому, свої батьківські обов`язки не виконувала. Крім того він особисто спілкувався з вчителями та медперсоналом з приводу виконання [PERSON] батьківських обов`язків, та з розмови з ними йому відомо, що мати [PERSON] до них не зверталася, здоров`ям чи навчанням дитини не цікавилася. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктом 16 Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З врахуванням викладеного, на підставі досліджених у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] нехтує потребами свого сина, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не цікавиться станом здоров`я; не спілкується з сином, в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а тому наявні підстави для позбавлення її батьків батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини. Факт заперечення [PERSON] проти позову про позбавлення її батьківських прав не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити свою поведінку. При цьому, не зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону неможливо, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє [PERSON] права на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved