Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

15 березня 2024 року позивач надіслала до суду позов до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є спадкоємцем після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , останнім місцем проживання якого було [ADDRESS] . Після смерті брата залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка, яка розташована на території Затурцівської сільської ради (колишньої Війницької сільської ради). За життя спадкодавцем заповіту складено не було. Після смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом є його син [PERSON] та сестра [PERSON] , яка фактично проживала з спадкодавцем з лютого 2021 року, доглядала його до смерті, здійснила поховання та вступила в користування спадковим майном. Після початку повномасштабного вторгнення рф та активними бойовими діями в Донецькій області з 15 квітня 2022 року зареєстрована в будинку спадкодавця, як внутрішньо-переміщена особа. Зазначає, що син спадкодавця - [PERSON] у шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, в усній формі повідомив про те, що відмовляється від спадщини в її користь. В березні 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку, проте у його видачі їй було відмовлено у зв`язку з пропущеним терміном подачі заяви та запропоновано звернутися до суду для надання додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Вважала, що не потрібно звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки фактично проживала із спадкодавцем в одному будинку, доглядала за ним, після його смерті залишилась надалі проживати в будинку, користувалася земельними ділянками, а син померлого до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Просить визначити додатковий строк для подачі нею, [PERSON] , заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , терміном в два місяці з часу набрання рішення суду законної сили. Ухвалою судді від 28 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 квітня 2024 року. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку SMS (а.с. 33). До позовної заяви нею долучено клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 22). Представник відповідача Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області у підготовче судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 34 на звороті). 19 квітня 2024 року від нього надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення судом рішення про задоволення позову (а.с. 42). Третя особа [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного листа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35 на звороті, 36). 18 квітня 2024 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує (а.с. 37). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Війниця Володимир-Волинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2022 року Локачинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 5, 14). Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Із копії довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області № 212 від 14.06.2023 року вбачається, що в с. Війниця Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , та складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] та земельної ділянки, яка розташована на території Затурцівської сільської ради (колишньої Війницької сільської ради). Спадкоємцями [PERSON] є його син - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає у [ADDRESS] та сестра - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , фактично проживає у [ADDRESS] (а.с. 8, 15). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ч.1 ст.1217 ЦК України. Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76148705 від 11.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , заповіту складено не було (а.с. 19). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно частин 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємець першої черги [PERSON] до нотаріуса у встановлений ст.1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини не звертався та із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Таким чином, спадкоємець першої черги [PERSON] спадщину не прийняв, тому позивач [PERSON] має право у другу чергу на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Факт родинних відносин, а саме те, що позивач [PERSON] є сестрою спадкодавця [PERSON] , підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23 січня 1967 року, копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01 березня 1978 року, копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27 січня 1967 (а.с. 7, 45). 11 березня 2024 року у приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г., на підставі заяви сестри спадкодавця - [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заведено спадкову справу № 46/2024 до майна померлого [PERSON] (а.с. 13). Постановою нотаріуса вих. № 67/02-31 від 11.03.2024 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не подала до нотаріальних установ у встановлені законом строки - до 10.12.2022 заяву про прийняття спадщини (а.с. 11, 21). Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину або претендували на неї, не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 46/2024 до майна померлого [PERSON] їх теж не вбачається. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом другої черги, не може оформити спадщину через пропуск строку для її прийняття. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті були зареєстровані за різними адресами, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач не звернулася. З доводів позивача вбачається, що вона вважала прийняттям спадщини фактичне володіння спадковим майном. 19 квітня 2024 року від представника відповідача Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області надійшла заява, у якій не заперечує щодо ухвалення судом рішення про задоволення позову (а.с. 42). Третя особа [PERSON] повністю підтримує позовні вимоги (а.с. 37). Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, які визнаються відповідачем, або добровільності його визнання, суд вважає, що наведені позивачем обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованим, відтак, позов необхідно задовольнити у підготовчому судовому засіданні, визначивши позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved