Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

20.10.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 11645, 80 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 11.09.2020 року приблизно о 08 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Університетській 18, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi A4» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.10.2020, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, власник пошкодженого «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », ТОВ «ХАРКІВТУРБОСЕРВІС» 20.08.2021 року повідомив, Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження від 30.10.2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 11 727 грн. 85 коп. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 11 645 грн. 80 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1107082 від 19.11.2021. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 11 645 грн. 80 коп., що стало підставою звернення до суду. \~\~20.10.2023 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зубу Г.А. \~\~31.10.2023 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 31.10.2023. Ухвалою судді від 01.11.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка повернута оператором поштового зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч.2\~ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи\~\~та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.10.2020 , накладено на\~ [PERSON] , [INFO] , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] , судовий збір на користь держави у розмірі\~420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. Судовим розглядом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296948 від 11.09.2020, складено внаслідок ДТП, а саме, 11 вересня 2020 року о 08 годині 30 хвилин водій [PERSON] , що рухався по [ADDRESS] , керуючи автомобілем Ауді А4 реєстраційний номер [NUMBER] порушив вимоги п. 13.1\~ПДР\~України, а саме: не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу з автомобілем Нісан реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку з права, внаслідок чого сталося зіткнення. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Суд, вважає доведеною вину Бозорова Умрзок у настанні ДТП та завданні шкоди транспортному засобу «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується, зокрема, обставинами, викладеними у постанові Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.10.2020, яка відповідно до ч.6\~ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду в межах розгляду даної справи. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Станом на час вчинення ДПТ, цивільно-правова відповідальність водія Бозорова Умрзок за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була не застрахована. Власником транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », який отримав пошкодження в результаті ДТП, є ТОВ «ХАРКІВТУРБОСЕРВІС». 20.08.2021 ТОВ «ХАРКІВТУРБОСЕРВІС» повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 11.09.2020 року приблизно о 08 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Університетській 18, за участю автомобіля «Audi A4» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . 13.10.2021 з метою отримання грошового відшкодування за спричинену внаслідок ДТП матеріальну шкоду, завдану відповідачем, ТОВ «ХАРКІВТУРБОСЕРВІС» подав заяву до МТСБУ. Згідно з даними, які містяться у звіті № SOS_-211008-231523 від 30.10.2021, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , на підставі сертифікату № 1032/20 від 27.11.2020, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак « [NUMBER] » становить 11727, 85 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, виключаючи ПДВ на матеріали фарбування). 19.11.2021 МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої\~ст. 41 Закону\~України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до наказу № 78694 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «ХАРКІВТУРБОСЕРВІС» в розмірі 11645, 80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1107082 від 19.11.2021. Відповідно до ч.1ст. 1166 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч.2ст. 1166 ЦК України). Згідно з частинами 1,2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п. 1 ч.1ст.1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1ст. 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п 38.2.1 п. 38.2ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1ст. 13 цього Закону. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.76, частин 1,\~2\~ст.77, ч. 2 ст.78 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які зазакономможуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частин 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначене, те, що сплата МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування, підтверджена матеріалами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 11645, 80 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 141\~ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2684, 00 грн.

Outcome: approved