Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (далі ДСП «ЦППРВ») про надання штатного розпису, введеного на підприємстві з 01 січня 2024 року. 28 березня 2024 року до суду надійшла заява представника ДСП «ЦППРВ» Івженко С.С., яка подана через систему «Електронний суд», про ухвалення у справі додаткового рішення. У вказаній заяві заявник просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 6394,32 грн, які складаються з: витрат представників відповідача за одну добу перебування у відрядженні в розмірі 600 гривень (по 300 грн за одну добу перебування представників [PERSON] та [PERSON] у відрядженні); втраченого заробітку у зв`язку з явкою до суду представника відповідача - [PERSON] в розмірі 1565,76 грн; втраченого заробітку у зв`язку з явкою до суду представника відповідача - [PERSON] в розмірі 1157, 44 грн; витрат, пов`язаних із прибуттям до суду 3071,12 грн. Зазначено, що попередній розмір судових витрат було вказано у відзиві на позов. До вказаної заяви представником відповідача долучено доказ надсилання листом з описом вкладення [PERSON] копії заяви про стягнення судових витрат з доданими до неї документами (поштове відправлення № 0110400324484). Згідно трекінгу поштового відправлення № 0110400324484 вказану заяву та додані до неї документи було вручено [PERSON] особисто 02 квітня 2024 року. Представник відповідача ДСП «ЦППРВ» Панчук М.Г. у судовому засіданні підтримав подану заяву. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (адресу електронної пошти повідомлено [PERSON] у позові, за якою позивач у подальшому повідомлявся про судові засідання). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно з частиною четвертою статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 133\~ЦПК України судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що попередній розмір судових витрат було вказано представником відповідача у відзиві на позов. Заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, разом з відповідними доказами, подано стороною відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а саме 28 березня 2024 року. Статтею 138\~ЦПК України\~визначено,\~що витрати,\~пов`язані з\~переїздом до\~іншого населеного\~пункту сторін\~та їхніх\~представників,\~а також\~найманням житла,\~несуть сторони. Стороні,\~на користь\~якої ухвалено\~судове рішення,\~та її\~представникові сплачується\~іншою стороною\~компенсація за\~втрачений заробіток\~чи відрив\~від звичайних\~занять.\~Компенсація за\~втрачений заробіток\~обчислюється пропорційно\~від розміру\~середньомісячного заробітку,\~а компенсація\~за відрив\~від звичайних\~занять -\~пропорційно від\~розміру мінімальної\~заробітної плати. Граничний розмір\~компенсації за\~судовим рішенням\~витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Постановою від 02 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» Кабінет Міністрів України затвердив суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1 (далі - Постанова № 98). Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Постанови № 98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтверджуючих документів, відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті). Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Вирішуючи питання про відшкодування стороні витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалася особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, представником відповідача надано копії: наказу ДСП «ЦППРВ» № 33-к від 21 березня 2024 року про відрядження 25 березня 2024 року [PERSON] , [PERSON] до селища Бородянка Київської області та надання водію [PERSON] для подальшого керування у відрядженні юридичної служби автомобіль Skoda Spaceback [NUMBER] на 25 березня 2024 року відповідно до маршруту [ADDRESS] (а.с. 15); планових тарифів для розрахунку ціни роботи рухомого складу (а.с. 17); наказу ДСП «ЦППРВ» № 435 від 15 вересня 2023 року про закріплення транспортних засобів (а.с. 18-19); посвідчень про відрядження [PERSON] , [PERSON] (а.с. 20-21. 22-23); подорожнього листа серії 01 СЛА № 002836 від 25 березня 2024 року (а.с. 24-25); талону замовника до подорожнього листа № 002836 від 25 березня 2024 року (а.с. 26); службової записки начальника транспортного цеха ДСП «ЦППРВ» № 2-04.0/46 від 26 березня 2024 року щодо розрахунку вартості поїздки 25 березня 2024 року, відповідно до якої, згідно діючих тарифів на підприємстві, вартість поїздки за маршрутом Київ-Бородянка-Київ становить 3071,12 грн (а.с. 27). Надані стороною відповідача документи підтверджують понесення заявлених відповідачем витрат, пов`язаних із прибуттям до суду його представників у розмірі 3071,12 грн, а тому заява представника відповідача у вказаній частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат представників відповідача за одну добу перебування у відрядженні, суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що добові витрати передбачають витрати за кожну добу перебування в іншому населеному пункті, проте в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що представники відповідача у зв`язку з судовим розглядом справи у Бородянському районному суді Київської області перебували в селищі Бородянка цілу добу, а сам факт переїзду на відстань в одну сторону 60 км з одного населеного пункту до іншого (в якому розташований суд) не може бути достатньою підставою для стягнення з позивача на користь відповідача добових. Не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача втраченого заробітку у зв`язку з явкою до суду представників відповідача, оскільки стороною відповідача не наведено обставин на підтвердження втрати його представниками заробітку, адже як вбачається з матеріалів справи представники не втратили свій заробіток, а виконували роботу відповідно до своїх обов`язків.

Outcome: approved