Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

24.11.2023 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 41985,43 грн. та стягнення судового збору. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між споживачами та Концерном «Міські теплові мережі», останній здійснював під час виникнення спірних правовідносин у період з 01.09.2017 року по 31.10.2023 року та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідачів: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які ними споживались без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. Згідно п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, які діяли під час виникнення спірних правовідносин з 01.09.2017 року по 31.10.2023 року, вказано, що Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачами укладений типовий індивідуальний договір № 601003824 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. На виконання вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальних послуг. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних житлових будинків. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, проте останні неналежним чином виконують зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Ухвалою судді від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Сторони були сповіщені про місце, дату й час розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, а також відповідним повідомленням на офіційному веб-сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила провести розгляд справи без участі представника позивача, за наявними матеріалами, з ухваленням заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду надали кожен окремо заяви, в якій зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, наслідки задоволення позову їм відомі та зрозумілі. Судове засідання просять провести за їх відсутності. За вказаних обставин відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 25.07.2006 року по теперішній час, що підтверджується відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, що надійшли до суду 30.11.2023 року. Не зважаючи на відсутність договору між відповідачами та Концерном «Міські теплові мережі», останній здійснював, у період виникнення спірних правовідносин з 01.09.2017 року по 31.10.2023 року та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідачів: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачах так і на теплопостачальній організації, не виключає можливість стягнення зі споживачів на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. 02.10.2021 року Концерн «Міські теплові мережі» розмістив на офіційному сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. З 01.11.2021 року між Концерном «Міські теплові мережі»» та відповідачами. укладений Типовий індивідуальний договір № 601003824 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.09.2017 року по 31.10.2023 року позивачем були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води без будь-яких зауважень щодо їхньої якості. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20, п. 5 ч. 2 ст. 7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року та № 2189-VIII від 09.11.2017 року відповідно (далі Закони України № 1875-IV, № 2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, як зазначено позивачем у позові і що визнано відповідачами, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останні належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 31.10.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 41985,43 грн., що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачі, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушили встановлений законом строк і порядок їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 2422,40 грн. судового збору, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України підлягають наступному розподіленню: 50 відсотків судового збору, що становить 1073,60 грн., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, решта (1073,60 грн.) стягненню з відповідачів. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved