Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі 25100,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000, 00 грн., втрачену вигоду в розмірі 17500,00 грн., та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 28 листопада 2023 року об 11-54 годині за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 26Б, водій [PERSON] керуючи автомобілем Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , був недостатньо уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 08.01.2024 постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При зазначеному ДТП автомобіль належний позивачу отримав механічні пошкодження. Згідно з актом виконаних робіт позивачем сплачено 47100,00 грн. Страховою компанією було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 22000,00 грн. Таким чином, вартість майнової шкоди складає 25100,00 грн. Також, зазначає, що внаслідок ДТП позивачу, заподіяно моральну шкоду в розмірі 20000 грн, яка полягає у моральних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з пошкодженням, а фактично знищенням власності та не можливості користуватись автомобілем. Крім того, позивач мав додатковий заробіток в таксі Uklon, та мав прибуток, щонайменше 500 грн за добу. Таким чином, втрачений заробіток за час ремонту автомобіля складає 17500 грн. (35х500), які також просить стягнути. Ухвалою суду від 27.02.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. Суд, дослідивши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 листопада 2023 року об 11-54 годині за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 26Б, водій [PERSON] керуючи автомобілем Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , був недостатньо уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. п.\~2.3Б,\~13.1\~ ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.\~ Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.01.2024 року [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.6 ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно копії акту виконаних робіт № 181 від 15.02.2024, вартість ремонту автомобіля марки Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, дорівнювала 47100, 00 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» 25.01.2024 сплачено [PERSON] страхове відшкодування, згідно страхового акту № ЦВ/23/6813 у розмірі 22000,00 грн. Згідно з ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене, в даному випадку позивач набув право на отримання відшкодування шкоди від відповідача, як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 25100, 00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000, 00 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст.ст.23,1167\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу дійсно були спричинені моральні страждання з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 5000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Не підлягає стягненню з відповідача пред`явлена позивачем до стягнення сума упущеної вигоди в розмірі 17500 грн 00 коп., оскільки надані ним докази на підтвердження можливого отримання в майбутньому доходів від використання пошкодженого автомобіля як таксі, які він міг б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, містять характер припущення з огляду на мінливий розмір доходу від такого виду діяльності. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує, що частиною 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до п.8 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх вимог заявником надано дві копії договору про надання правової допомоги від 30.01.2024 між [PERSON] та Центром правової допомоги. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Разом з цим, слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані докази про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 4239,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial