Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач 08.09.2022 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. З лютого 2002 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира на праві приватної власності належить позивачці, її донці - [PERSON] та бабці позивача - [PERSON] , в рівних частках. 09.01.2003 року за згодою позивача та співвласників квартири, [PERSON] був зареєстрований у належній їм квартирі, як член родини. З вересня 2003 року позивач разом з [PERSON] стали проживати в житловому будинку [ADDRESS] . Власником даного будинку є донька позивачки - [PERSON] . 03.04.2007 року [PERSON] офіційно розірвав шлюб з [PERSON] . За весь час спільного проживання з [PERSON] між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У них був спільний бюджет, який складався із заробітної плати позивача та заробітної плати чоловіка, який вони витрачали на харчування, відпочинок, оздоровлення, лікування, оплату комунальних платежів та інші потреби. Крім того, чоловік у мав сина від попереднього шлюбу - [PERSON] , матеріальне забезпечення якого здійснювалось за рахунок їх спільного сімейного бюджету. Позивач з чоловіком, з їх спільного сімейного бюджету, виділяли кошти на навчання [PERSON] спочатку в металургійному технікумі м. Нікополя, а потім в Запорізькому університеті, на його лікування (травми, гепатит С), ремонт автомобіля, поїздки та інше. З серпня 2008 року позивач вийшла на пенсію, однак продовжувала працювати до 07.12.2009 року. На той час сімейний бюджет складався з її пенсії, її заробітної плати та заробітної плати чоловіка. З 26.04.2012 року позивач займалась підприємницькою діяльністю у сфері торгівлі, прибуток від якої використовувався на потреби їх родини. 23.11.2021 року чоловік вийшов на пенсію. З того часу їх бюджет складався з доходу, який позивач отримувала від підприємницької діяльності, її пенсії та пенсії чоловіка. За час спільного проживання з [PERSON] вони піклувались один про одного, між ними були розподілені права та обов`язки. [PERSON] забезпечувала затишок та порядок вдома, готувала їжу, прала білизну, організовувала відпочинок, турбувалась про здоров`я чоловіка, а чоловік підтримував будинок у належному стані, працював на городі, забезпечував доставку продуктів, займався ремонтними роботами, вирішував інші побутові питання. 30.07.2013 року позивач продала, належну їй квартиру [ADDRESS] за 78 861 грн. Кошти від продажу цієї квартири були внесені позивачем до спільного сімейного бюджету та витрачені на придбання автомобіля. 15.08.2013 року вони придбали автомобіль марки RENAULT модель KANGOO. Автомобіль 23.08.2013 року був зареєстрований за [PERSON] , як за головою їх родини. 17.03.2020 року [PERSON] разом з чоловіком за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності на придбану квартиру було зареєстроване за [PERSON] , як за головою їх родини. Після придбання квартири, за рахунок їх спільних коштів та спільної праці, вони зробили ній ремонт, внаслідок чого її вартість істотно збільшилась. Вони встановили в квартирі металопластикові вікна, демонтували старе і встановили нове сантехнічне обладнання, нові водопровідні та каналізаційні труби, поклали плитку в кухні та ванній кімнаті, поклали ламінат в кімнаті, встановили душову кабінку, унітаз, умивальник, бойлер, поміняли електропроводку, вирівняли та поштукатурили стіни, поклеїли шпалери. Усі ремонтні роботи чоловік проводив самостійно. Для проведення ремонтних робіт ними було придбано будівельних матеріалів та обладнання на загальну суму 56 814,00 грн. Після цього, придбану ними квартиру, вони передали в оренду, а кошти від оренди квартири витрачали на потреби родини. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті син [PERSON] від першого шлюбу - відповідач по справі, не визнає за позивачкою право на частину майна, набутого за час спільного проживання з [PERSON] . З огляду на викладене вище, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період часу з 01.02.2002 року до 18.07.2022 року, визнати їх спільною сумісною власністю майно, що складається з автомобіля RENAULT модель KANGOO та квартири [ADDRESS] . Поділити спільне сумісне майно між нею та відповідачем, виділивши їй даний автомобіль, а відповідачу виділити дану квартиру. Також просить стягнути з відповідача на її користь різницю вартості між автомобілем та квартирою, що складає 10000 грн. Пізніше позивач змінила свої позовні вимоги, та просила залишити без розгляду позов в частині стягнення з відповідача на її користь 10000 грн. На задоволенні позовних вимог в іншій частині наполягає. Ухвалою суду від 18.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.04.2023 року позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь різниці вартості автомобіля в сумі 10000 грн. залишено без розгляду. Ухвалою суду від 30.04.2024 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити на підставі викладених у позові обставин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштовий конверт (а.с.100), причину неявки суду не повідомив. 01.03.2023 року від [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково (а.с.46-47). Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні повідомила про те, що вона є сусідкою позивачки. Знає її 20 років, підтверджує що близько 20 років позивачка проживала з [PERSON] , як дружина та чоловік, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом купували машину, квартиру. Додає, що сина [PERSON] від першого шлюбу за весь цей час бачила всього кілька разів. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні зазначила про те, що вона сусідка померлого [PERSON] та позивачки. Вона більше 20 років знала їх родину, зазначає що вони жили разом, як чоловік та дружина. Між ними склались дуже гарні стосунки, жили дружно, вели спільне господарство. Разом купували спірний автомобіль. За життя [PERSON] користувався даним автомобілем. Смерть [PERSON] для всіх була несподіванкою. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1422 (а.с.84). Згідно спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Ольгою Максименко (а.с.80-94), спадщину після померлого [PERSON] прийняли його син - [PERSON] .- відповідач по справі та позивач [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальною контори у встановлений законом строк (а.с.80, 91). За життя, [PERSON] більше 20 років проживав однією родиною з [PERSON] . Вони жили як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, але офіційно шлюб не зареєстрували. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови ОСББ «Хуторок» від 20.07.2022 року (а.с.85), але фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 22.08.2022 року (а.с.10). Згідно даного акту, голова квартального комітету №27 [PERSON] зазначає, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю без реєстрації місця проживання за вказаною адресою з вересня 2003 року, вели спільне господарство. [PERSON] проживав до моменту смерті, а [PERSON] проживає і до теперішнього часу. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім 'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Такому визначенню сім`ї відповідають стосунки, що склалися між позивачем та [PERSON] . За час спільного життя позивач та [PERSON] за спільні сімейні кошти придбали у власність автомобіль марки RENAULT модель KANGOO, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , та зареєстрували його за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.25). Також ними в період спільного життя за спільні кошти була придбана квартира [ADDRESS] , право власності на яку також зареєстрували за [PERSON] , як за головою їх родини. Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений 17.03.2020 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу С.О. Іопель та зареєстрований в реєстрі за № 1010, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 26). Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Конституційний суд України у рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Пунктом 6 даного Рішення встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Суд врахував, що показами свідків, які є сусідами позивача, підтверджується факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та дружини. Із вказаних свідчень встановлено й те, що вони вели спільне господарство, мали доброзичливі стосунки, мали спільний бюджет, спільні витрати та спільні придбання. Підстав ставити під сумнів показання свідків, у суду не має, ці показання є переконливими та логічними. Крім того, доказом спільного проживання позивача з [PERSON] є численні спільні фотокартки (а.с.101-105). Квитанції на придбання будівельних матеріалів для ремонту в квартирі (а.с.32-35) також свідчать про те, що позивач та [PERSON] не тільки вели спільне господарство, але й мали спільний бюджет. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] також підтверджується актом про фактичне місце проживання від 22.08.2022 року, згідно якого, голова квартального комітету №27 [PERSON] зазначає, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім`єю без реєстрації місця проживання за вказаною адресою з вересня 2003 року, вели спільне господарство. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт спільного проживання померлого [PERSON] та позивача [PERSON] однією сім`єю, з лютого 2002 року до 18.07.2022 року за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується факт їх спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. А тому, на підставі ст. 71,74 СК України, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання спільною сумісною власністю автомобіля та квартири та розподіл спільного сумісного майна між нею та відповідачем, як спадкоємцем померлого [PERSON] .

Outcome: approved