Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

05.04.2021 позивач звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 14 жовтня 1989 року у Вільшанській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 53; визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку: житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] ; легкового автомобіля марки LEXUS GX 470 4664, чорного кольору, № двиг. [NUMBER] , № шасі Ј [NUMBER] , 2006 року випуску; легкового автомобіля марки ВАЗ 21083 1499, червоного кольору, № двиг. [NUMBER] , № куз. [NUMBER] , 1990 року випуску. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 28.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 28.05.2021 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог у частині стягнення грошової компенсації, в якій позивач просить стягти з відповідача грошову компенсацію в розмірі 172888 грн 50 коп. Ухвалою суду від 08.11.2021 у справі призначено судову будівельну-технічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 22.11.2022, справа №\~614/1706/21 передана головуючому судді Шолудько А.В. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 28.02.2023 справа №619/1706/21, прийнята до провадження суду, поновлено провадження у справі №619/1706/21 та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 31.10.2023 роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку у нерухомому та рухомому майні, стягнення грошової компенсації у справі №619/1706/21 шляхом виділення в самостійне провадження позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 30.10.2023 представник позивача адвокат Ткаченко Світлана Василівна, яка діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1148027 від 06.06.2023, подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про зміну предмету позову. Згідно з поданою заявою, представник позивача просила постановити ухвалу про залишення без розгляду позовних вимог про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; про стягнення грошової компенсації в розмірі 172888 грн 50 коп. за частку позивача в спільному майні подружжя; та остаточно просить: визнати легковий автомобіль марки LEXUS GX 470 4664, чорного кольору, 2006 року випуску, та легковий автомобіль марки ВАЗ 21083 1499, червоного кольору, 1990 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, та, в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію її частки в розмірі 1/2 від ринкової вартості легкових автомобілів, що становить - 289 200,00 грн (33 560,00 грн + 544 840,00 грн) / 2 = 289 200,00), залишивши легкові автомобілі у власності відповідача (т.1 а.с. 244-247). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 14.12.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача адвоката Ткаченко С.В. про зміну предмета позову, закрито підготовче провадження у справі №619/1706/21 та призначено до розгляду по суті (т. 2 а.с.6-8). Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у тому числі позивач, у порядку передбаченому ч. 5 ст. 130 ЦПК України та представник відповідача, у порядку передбаченому п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України (т. 2 а.с. 38, 47-51). Представник позивача адвокат Ткаченко Світлана Василівна, яка діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1148027 від 06.06.2023, 08.05.2024 подала до суду письмову заяву, про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги, з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 30.10.2023 підтримує в повному обсязі (т. 2 а.с.56). Відповідач [PERSON] 08.05.2024 подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача, викладені у заяві про зміну предмету позову від 30.10.2023 визнає у повному обсязі (т. 2 а.с. 52-55). Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 1989 року (т. 1 а.с.19). Під час перебування у шлюбі сторони придбали два автомобілі: LEXUS GX 470 4664, чорного кольору, № двиг. [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , 2006 року випуску; ВАЗ 21083 1499, червоного кольору, № двиг. [NUMBER] , № куз. [NUMBER] , 1990 року випуску, право власності на вказані автомобілі зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру МВС, щодо реєстрації транспортного засобу РСЦ ГСЦ ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС), відповідно до повідомлення № 31/20-713 від 01.03.2021 (т. 1 а.с. 13). За правилами\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Згідно зі статтями\~69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої\~статті 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які\~в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність\~і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України висновки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про середню ринкову вартість автомобіля №19/30.2-03-21 на автомобіль ВАЗ 21083, наданий оцінювачем ТОВ «Автолюбитель» [PERSON] , згідно з яким станом на 31.03.2021, проаналізувавши інформацію про пропозиції продажу ВАЗ 21083 1499, 1990 року випуску, було встановлено, що на дату аналізу середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21083 1499, червоного кольору, № двиг. [NUMBER] , № куз. [NUMBER] , 1990 року випуску становить 33560, 00 грн (тридцять три тисячі п`ятсот шістдесят грн 00 коп.) (т. 1 а.с. 24-28). Позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля LEXUS GX 470 4664, 2006 року випуску надала звіт про середню ринкову вартість автомобіля №19/30.1-03-21 на автомобіль LEXUS, наданий оцінювачем ТОВ «Автолюбитель» [PERSON] , згідно з яким станом на 31.03.2021, проаналізувавши інформацію про пропозиції продажу LEXUS GX 470 4664, 2006 року випуску, було встановлено середню ринкову вартість автомобіля LEXUS GX 470 4664, чорного кольору, № двиг. [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , 2006 року випуску становить: 544840,00 грн (п`ятсот сорок чотири тисячі вісімсот сорок грн 00 коп.) (т. 1 а.с. 29-33). Відповідно до пункту 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. Таким чином, оцінювач визначив ринкову вартість автомобіля відповідно до Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12.07.2001 № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-III). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону № 2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III). Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 711/650/13-ц вказано, що\~на експерта покладаються інші функції та його висновки не тотожні відповідним висновкам оцінювача, складеним в рамках проведення оцінки нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Об`єктивність і достовірність звітів і висновків оцінювача не визначається його попередженням про кримінальну відповідальність. Тоді всі звіти були б апріорі об`єктивними і достовірними на підставі лише попередження. Об`єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов`язок оцінювача передбачені Законом № 2658-III без будь-якої прив`язки до повідомлень його про відповідальність. Отже, відсутні підстави стверджувати про необ`єктивність оцінювача через те, що він не був повідомлений про відповідну відповідальність. Разом з тим, за змістом статей 12 і 33 Закону2658-III звіт про оцінку майна не створює ніяких правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає і підтверджує зроблені оцінювачем висновки і його дії по реалізації свого завдання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації її частки в розмірі 1/2 від ринкової вартості легкових автомобілів, що становить 289 200,00 грн (33 560,00 грн + 544 840,00 грн) / 2 = 289 200,00), залишивши легкові автомобілі у власності відповідача. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання спірних легкових автомобілів об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та про стягнення з відповідача в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на користь позивача компенсації вартості належної їй 1/2 частки легкового автомобіля марки \~LEXUS\~GX\~470\~4664,\~чорного кольору,\~2006\~року випуску\~та легкового\~автомобіля марки\~ ВАЗ\~21083\~1499,\~червоного кольору,\~1990\~року випуску підлягають задоволенню в розмірі 289 200,00 грн, у зв`язку з чим припиняється право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5448, 00 грн. (4540, 00 грн + 908 грн). У зв`язку із зменшенням позовних вимог (ціна позову 289 200,00 грн) розмір судового збору становить 2892,00 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі\~2892,00 грн. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.7\~Закону про\~судовий збір»\~у разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Outcome: approved