Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Березівського районного суду Одеської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України коштів в сумі 328300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначив, що 23.09.2016 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. 21 листопада 2016 року прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області юристом 3 класу [PERSON] складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42016161330000039 від 19.09.2016 року відносно [PERSON] , який обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України. За результатами розгляду кримінального провадження №42016161330000039 від 19.09.2016 року Березівським районним судом Одеської області вироком від 08 жовтня 2020 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення та виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України. Не погодившись з даним вироком прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області подала апеляційну скаргу на вирок Березівського районного суду Одеської області від 08.10.2018 року. 19.05.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області було залишено без задоволення, вирок Березівського районного суду Одеської області від 08.10.2018 року залишено без змін. 07.08.2020 року прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області була подана касаційна скарга на ухвалу Одеського апеляційного суду від 19.05.2020 року. Постановою Верховного Суду від 21.10.2020 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 19.05.2020 року щодо [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Таким чином, представник позивача зазначає, що [PERSON] перебував під слідством та судом 49 місяців з 23.09.2016 року по 21.10.2020 року, що загалом становить 49 місяців. Під час кримінального переслідування, після оголошення підозри, [PERSON] зазнав втручання у своє особисте і сімейне життя. Орган досудового розслідування почав збір інформації, що характеризувала позивача. Позивач постійно був зайнятий захистом своїх прав від незаконного обвинувачення. Позивач був вимушений недостатньо часу приділяти сім`ї, дитині та друзям, що викликало у нього соціальний дискомфорт. Позивач був обмежений у прагненнях подорожувати, оскільки наявність довідки із зазначенням про розпочате відносно нього переслідування унеможливлювало оформлення віз, що принижувало його гідність. Кожне із засідань (яких було десятки), призводило до безсонних ночей та нервового виснаження позивача. Представник позивача вважає, що виходячи із загального часу перебування позивача під слідством і судом та розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць, гарантований Законом «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди становить 49\~(повних\~місяців перебування\~під слідством\~та судом)\~х 6700\~(розмір\~мінімальної заробітної\~плати у\~2023\~році) = 328300 гривень. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Враховуючи наведене, просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 328300 грн. Державна казначейська служба України позов не визнала та надала суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві представник відповідача зазначив наступне. Представник позивача [PERSON] помилково отожнює Казначейство з Державою Україна та Державним бюджетом України. Положеннями статті 43 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство та його територіальні органи здійснюють казначейське обслуговування Державного бюджету України, а не уособлюють державу. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна, як учасник цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай орган діями якого завдану шкоду. З огляду на вищевказане, належним відповідачем по справі №494/2011/23 є Комінтернівська місцева прокуратура Одеської області - орган, діями/бездіяльністю якого, на думку позивача, завдано йому моральної шкоди, а не Казначейство. Разом із тим залучення або ж незалучення у таких категоріях спорів Казначейства чи його територіальних органів не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Казначейство чи його територіальний орган. Те, що на органи Казначейства покладено повноваження щодо безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду не свідчить, що такі органи мають бути учасниками по кожній судовій справі, де однією з вимог є стягнення коштів з Державного бюджету України. Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 по справі №242/4741/16. Так, на думку представника відповідача Держаної казначейської служби, нехтуючи нормами чинного законодавства та практикою Верховного Суду представником позивача [PERSON] не було залучено належного відповідача по справі Доброславську окружну прокуратуру Одеської області, при цьому, не вирішення судом питання щодо залучення до участі в справі вищевказаного органу, може призвести до неповного з`ясування обставин справи. Крім того, представник відповідача наголошує, що позовній заяві представник позивача вказує, що позивач перебував під слідством та судом з 23.09.2016 - з моменту пред`явлення [PERSON] обвинувачення по 21.10.2020 - до винесення Верховним Судом постанови про залишення без змін ухвали Одеського апеляційного суду від 19.05.2020 та вироку Березівського районного суду Одеської області від 08.10.2018 без змін, тобто строк перебування під слідством та судом становить 49 місяців. Однак, казначейство вважає такі доводи представника позивача хибними з огляду на наступне. Так Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №520/14448/18 дійшов до висновку: «...особа перебуває під слідством чи судом до набрання законної сили виправдувальним вироком або судовим рішенням, яким закрито провадження, а не до завершення його перегляду судом касаційної інстанції». Враховуючи вищевказані висновки Верховного Суду, представником позивача помилково визначено строк перебування [PERSON] під слідством та судом з 23.09.2016 по 21.10.2020, оскільки у період з 19.05.2020 по 21.10.2020 [PERSON] не перебував під слідством та судом, оскільки виправдувальний вирок щодо нього набрав законної сили 19.05.2020. Таким чином, строк перебування позивача під слідством та судом становить 43 місяці, а не 49 місяців як зазначено в позовній заяві. Також відповідач стверджує, що позивач не надав\~доказів для\~обгрунтування вказаної у позовній заяві суми моральної\~шкоди та на власний розсуд визначає розмір моральної шкоди, яка, на його думку, підлягає відшкодуванню у досить значному розмірі - 328 300,00 грн. Враховуючи вищевикладене та у разі якщо суд дійде висновку про доцільність задоволення позовних вимог, відповідач Державна казначейська служба України вважає, що розмір моральної шкоди, що може бути відшкодована на користь [PERSON] становить 43 місяці (строк\~перебування позивача\~під слідством\~та судом) * 6 700,00 грн. (розмір\~мінімальної заробітної\~плати встановленої\~Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік»)\~= 288 100,00 грн. Отже, Казначейство вважає, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 328 300,00 грн не мають належного обгрунтування та не підлягають задоволенню. Постановою Верховної Ради України від 14 липня 2016 року № 1465-VIII «Про перейменування деяких населених пунктів Миколаївської, Одеської, Харківської областей та Комінтернівського району Одеської області» перейменовано деякі населені пункти та райони, а саме: селище міського типу Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області на селище міського типу Доброслав. Відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора України 17.02.2021 № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» на виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ,

Outcome: partial