Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.09.1988 на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». Заява обґрунтована тим, що вона станом на день звернення до суду має трудовий стаж працівника освіти, який становить 35 років 7 місяців, однак не має можливості звернутися до відділу обслуговування громадян №3 ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з тим, що в документах, які необхідно подати разом із заявою про призначення пенсії наявні різні ініціали, а саме імені. Зокрема трудова книжка серії [NUMBER] від 01.09.1988 заповнена на ім`я « [PERSON] », а паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 20.03.1997 Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області заповнений на ім`я « [PERSON] ». Встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення пенсії за вислугу років, так як пенсійний фонд не зможе прийняти вказані документи. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] народилася [INFO] в с. Довге Іршавського району Закарпатської області (а.с. 19). Згідно паспорта громадянина України заявницю зазначено, як « [PERSON] » (а.с.6-7). Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] , заявницю зазначено як « [PERSON] » (а.с.9). Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої ним вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови №5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення заявника [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, від якого залежить реалізація її права на пенсійне забезпечення, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту трудової книжки серії [NUMBER] , про встановлення факту належності якої заявнику звернулася до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів, зокрема, паспорту громадянина України та свідоцтва про народження, вбачається відмінність запису в трудовій книжці, імені заявниці « [PERSON] », від її імені « [PERSON] », при одночасній відповідності інших відомостей, внесених до документів заявника, зокрема, щодо її прізвища, дати народження, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаної вище трудової книжки. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.09.1988, судом під час розгляду справи встановлено не було. Таким чином, заявник [PERSON] наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів свідчать про наявність обмеження її права на пенсійне забезпечення. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги [PERSON] та встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01.09.1988 з метою реалізації права заявника на оформлення та отримання пенсії, що відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved