Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

15 листопада 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які були стягнуті з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] за судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року по справі №487/3023/19 (провадження №2-н/487/319/19). Стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2019 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час цей розмір аліментів значно менший, ніж прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід, його матеріальне становище покращилось, що дає підстави для зміни способу стягнення аліментів. Через це вона звертається до суду. Разом із позовною заявою позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою від 17 листопада 2023 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. 09 квітня 2024 року надійшла заява представника відповідача адвоката Вдовиченко І.С. про відкладення судового засідання, у якому також викладено клопотання про виклик в судове засідання позивача, яке мотивоване тим, що вона не могла особисто звернутись до суду з даним позовом оскільки перебуває за кордоном певний час і підписи у заяві не її. 16 квітня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Плотнікова С.О., в якій він повідомляє, що твердження відповідача та його представника щодо неможливості підписання та надіслання позивачем позовної заяви особисто не відповідають дійсності. Просив розглядати справу без участі позивача. 06 травня 2024 року надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, яке мотивоване тим, що представником позивача не доведено обставини, викладені ним у попередній заяві щодо надіслання позовної заяви. Просила розгляд справи відкласти і викликати позивача. Водночас, неявки відповідача, неявки представника відповідача у судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Враховуючи, що строк надання відзиву на позов сплив, відповідач та його представник не скористались правом на подання відзиву, неявка сторін у справі не перешкоджає вирішенню спору, а також з метою дотримання вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, у відповідності до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого: Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане 19 січня 2010 р. Миколаївським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Відповідно до судового наказу від 14.05.2019, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Окрім цього, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року). А в силу ч.3 ст.181 СК України саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Виходячи із встановлених обставин справи, засад розумності, виваженості, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, судом визнається необхідним та достатнім зміна розміру аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги, що відповідач є працездатним, проходить службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, інших утриманців не має, при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, відзиву не подав, доводів позивача не спростував. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно з абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, зміна способу стягнення аліментів у цій справи призведе і до зміни розміру аліментів. За таких обставин суд вважає, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення у цій справі повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1073,60 грн, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved