Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх дитини, посилаючись при цьому на те, що в період перебування у шлюбі із відповідачем у них, а саме [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Христинівського районного суд Черкаської області від 06.10.2022. На даний час, позивач разом зі своїм малолітнім сином проживає за адресою: [ADDRESS] , але у дитини, місце проживання не зареєстровано за вищевказаною адресою. Причиною того, що у дитини місце проживання не зареєстровано за адресою, як вимагає цього закон, була відмова державного органу з підстав, що батько дитини, [PERSON] не надав свого дозволу для здійснення реєстрації місця проживання дитини після її народження. З моменту народження і на даний час малолітня дитина не має реєстрації місця свого проживання. Після того, як сімейне життя між нею та батьком дитини не склалося, відповідач почав висловлювати своє невдоволення, стосовно того, що їх син [PERSON] буде проживати разом зі своєю матір`ю, без належних на те підстав. Відповідач постійно чинить психологічний та моральний тиск на неї, погрожує, що забере дитину, що він особисто має намір проживати з дитиною, і що вона, як мати більше не буде мати можливості бачити сина. Всі погрози [PERSON] є реальними та не безпідставними, так як на даний час він проживає та працює за межами території України, має інвалідність, і може вільно виїхати з дитиною за кордон. І на жаль, через свою запечену гордість та просто «на зло» колишній чоловік всіма можливими методами чинить дії зумовлені на те, щоб образити її через дитину. При цьому батько не розуміє і не хоче розуміти що в першу чергу порушуються права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина. Матвій ще дуже маленький, йому два рочки, дитина дуже прив`язана до мами, саме зараз якнайбільше потребує материнського тепла та любові, ні батько дитини, ні інші особи, які будуть виховувати дитину не можуть дати те, що дає матір. Виходячи з інтересів сина, вона вважає за доцільне рішенням суду визначити місце проживання малолітньої дитини разом зі своєю матір`ю, нею були створені найкращі умови для розвитку дитини, в нього є своя окрема кімната, дитячий ігровий майданчик, де він грається, спальний куточок, де він відпочиває, дитина забезпечена всім необхідним для нормального зростання та розвитку. Вона повністю опікується інтересами та потребами дитини, весь свій час займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він щиро вірить, що позивач створила найкращі умови для проживання їх сина [PERSON] разом з нею, тому проти проживання дитини з матір`ю ніколи не заперечував та не заперечує. Вважає, що подана заява безпідставно, витрати, понесені на правову допомогу є необґрунтованими. Враховуючи те, що предмет спору фактично відсутній, вважає, що дане судове провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Христинівської міської ради. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бачук Е.С. у судове засідання не з`явились, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, у заяві також зазначили, що вони позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, поданою до суду заявою визнав позов, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Христинівської міської ради до суду не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві також зазначила, що третя особа не заперечує проти задоволення позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із матір`ю. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.10.2020 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] - сторони у цивільній справі, шлюб між ними розірвано рішенням Христинівського районного суд Черкаської області від 06.10.2022. Судом також установлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх син [PERSON] залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що знайшло своє підтвердження у суді, однак сторони не дійшли абсолютної згоди щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до положень ст.ст.\~160,\~161 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві не висловив заперечень проти того, щоб дитина проживала разом із матір`ю. Судом встановлено, що дитина фактично мешкає разом із матір`ю, ця обставина також визнається відповідачем. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування та пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги про визначення місця мешкання дитини разом з матір`ю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Заперечення відповідача щодо відсутності спору між батьками про місце проживання дитини та відсутність порушеного права позивача, як підставу для закриття провадження, суд вважає необґрунтованими. Самі заперечення проти позову та відсутність укладеної між сторонами угоди щодо місця проживання та узгодженого порядку виховання дитини свідчить про наявність спору, який вирішується судом. Відсутність спору характеризується тим, що між сторонами не залишається неврегульованих питань, а тому задоволення матеріально-правової вимоги позивача за такої ситуації є недоцільним та таким, що не призведе до виникнення бажаних позивачем наслідків, які вже досягнуті сторонами з урахуванням їх домовленості між собою. Натомість у справі, яка розглядається, саме по собі пред`явлення позивачкою позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю та подальше заперечення відповідачем проти позовних вимог дає підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини. Суд наголошує на тому, що відсутність задокументованих заперечень з боку батька щодо проживання дитини разом з матір`ю на момент пред`явлення позову про визначення місця проживання дитини не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору в такій справі. Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 757/555/22 Згідно п. 7\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України\~передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю, позивачем по справі, що не позбавляє батька права та можливості особистого спілкування з сином, обов`язку брати участь в його утриманні та вихованні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved