Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Караштефан О.В., заінтересована особа: [PERSON] , в якій просила встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) разом із спадкодавицею [PERSON] ( [INFO] ), понад 5 років. Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з її батьком однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 року до дня смерті батька [PERSON] , а саме [INFO] . До 2018 року заявник була прописана за адресою: [ADDRESS] , однак мешкала разом із батьком [PERSON] з моменту народження та продовжувала проживати за адресою: [ADDRESS] - після смерті батька до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим заявник виїхала закордон. Разом з ними у квартирі [ADDRESS] починаючи з 10 вересня 1993 року була зареєстрована [PERSON] , яка є рідною бабусею заявника по батьківській лінії. [INFO] [PERSON] померла. Заявник прийняла спадщину після смерті мачухи. Інших спадкоємців у спадкодавця немає. 08 червня 2023 року заявник отримала роз`яснення приватного нотаріуса в якому нотаріус пропонував їй надати документи або інші відомості, що підтверджують проживання разом з померлим, понад 5 років. Встановлення факту проживання заявниці з померлою необхідне для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] . Посилаючись на те, що мешкала однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , більше 5 років до відкриття спадщини, заявник звернулася до суду з вказаною заявою. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Караштефан О.В. просив задовольнити заяву. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не зявилася, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задволення заяви. Суд дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) ( а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 119664409, квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] ( а.с.10). 04 липня 2022 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А. ( ас.33). 08 червня 2023 року [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину ( а.с.51). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., [PERSON] була зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] , з 28.03.2018 року, відтак їй запропоновано надати документи або інші відомості, що підтверджують її проживання разом з померлою, понад 5 років. У випадку відсутності таких документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років, їй необхідно звернутися до суду ( а.с.56 зворот). Судом встановлено, що інші спадкоємці, які претендують на отримання спадщини, відсутні. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, вбачається, що за адресою: квартира [ADDRESS] , зареєстрована, зокрема і [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 28.03.2018 року. ( а.с.50 зворот). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Суворовським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області 05 грудня 2014 року, на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано 28 березня 2018 року за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с.14-15). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що дійсно [PERSON] постійно проживала з [PERSON] , яка приходиться їй мачухою, за адресою: квартира [ADDRESS] , вели спільне господарство, ходили разом на дні народження, прогулянки. Разом вони проживали не менше п`яти-шести років після досягнення [PERSON] повноліття- [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом. В даному випадку, визначені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини, підтверджуються належними та допустимими доказами, які вказують на те, що заявник на день смерті мачухи [PERSON] постійно проживала без реєстрації за її адресою: квартира [ADDRESS] . Згідно з законом, встановлення такого факту породжує юридичні наслідки та від них залежить виникнення, зміна майнових прав заявника, а саме: встановлення факту проживання однією сім`єю заявника з мачухою [PERSON] дає змогу заявнику реалізувати свої спадкові права. Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Отже, враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] , у період з 2016 року по день смерті спадкодавиці.

Outcome: approved