Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Рішенням суду від 29.03.2024 року за позовною заявою [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Риженко Денис Олегович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»» про захист прав споживачів шляхом стягнення сум за договором страхування, а також пені, відсотків та інфляційних витрат у задоволенні позову відмовлено. Представник відповідача за договором адвокат Шилін В.А. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а саме ухвалення рішення щодо стягнення із позивача на користь відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»» витрат на правничу допомогу у сумі 8 000,00 гривень. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України \~заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення може\~бути подано\~до закінчення\~строку на\~виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, приходить до переконання про відсутність необхідності у виклику сторін в судове засідання, з огляду зокрема на те, що у заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача вказував про проведення розгляду за його відсутності, а у своєму відзиві на позов заявляв про свої наміри здійснення розподілу судових витрат в разі відмови у задоволенні позовних вимог. Представник позивача при цьому, не зважаючи на те, що позовні вимоги підтримував у повному обсязі, все ж таки у своїх запереченнях на відзив вказував про необхідність зменшення суми судових витрат відповідачів до 1\~000,00 гривень. Дослідивши доводи клопотання та додані до нього письмові матеріали, суд приходить до наступного. Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Між адвокатом Шиліним В.А. та відповідачами ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» 12.06.2020р. укладено Договір про надання правничої допомоги за № б/н. Окрім того до згаданого договору було складено Додаток № 1 від 08.01.2024 року на виконання п. 8 Договору погодили розмір фіксованого гонорару в сумі 8000,00 грн. за надання правничої допомоги та представлення інтересів Клієнта у справі № 766/280/24 за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, оплату якого погодили здійснити не пізніше 30 днів після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. 15 лютого 2024 року за Договором б/н від 12.06.2020 року та Додатком № 1 від 08.01.2024 року сторони погодили перелік наданих послуг які вони оцінили саме у 8\~000,00 грн.. У своєму відзиві на позовну заяву 15.02.2024 року адвокатом вказано про понесені відповідачами витрати на правову допомогу за договором, яку вони оцінюють саме в розмірі 8\~000,00 гривень, вказуючи про те, що ця сума є фіксованою. У своїй відповіді на відзив адвокат Риженко Д.О. хоча і вважав письмові заперечення відповідачів необґрунтованими проте просив відмовити у стягненні на користь відповідачів понесених ними судових витрат на суму саме 8\~000,00 гривень, вказуючи про те, що ці витрат не були неминучими, оскільки обставини через які подано позов вважав штучно створеними стороною відповідачі, а заявлена сума судових витрат має на меті незаконне збагачення сторони відповідачів поза межами умов договорів через що, не вбачав підстав до відшкодування таких витрат. Разом із тим, у цій же заяві, вказав про необхідність зменшення судових витрат належних до сплати відповідачам до 1\~000,00 гривень За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом ( Постанова ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17). Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (Постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.) Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. (Постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). У справі «Iatridis v. Greece» суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18). При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. (Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16) Для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. (Постанови ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15). Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (Постанова ВС від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Отже, із зазначеного вище вбачається, що договір про надання правової допомоги поруч із встановленою фіксованою сумою гонорару представника відповідачів згідно додатків до Договору, із урахуванням відмови у задоволенні судом позовних вимог у пвному обсязі, враховуючи те, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу на користь представника відповідачів не вирішувалось, із урахуванням того, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, при цьому представник відповідачів був присутній лише в одному судовому засіданні, та беручи до уваги кількість поданих ним документів, із урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000 гривень, зменшивши їх відносно заявленої суми у 8\~000,00 гривень із урахуванням наявного у матеріалах справи клопотання адвоката Риженка Д.О..

Outcome: partial