Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. на 1/4 частку у спадщині, що відповідає по 1/12 частці із цілого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка відкрилася [INFO] після смерті спадкодавця [PERSON] . Суд своєю ухвалою від 27.12.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 27 грудня 2023 року направлено судовий запит державному нотаріусу Свалявської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації про наявність або відсутність заяв про прийняття спадщини за померлим [PERSON] , який помер [INFO] . 22.01.2024 року відповідачі подали до суду відзив (вх.№519) на позовну заяву, у якому просять у задоволенні позову відмовити повністю. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.01.2024 року. Справа до розгляду призначена на 13:00 годину 08.05.2024 року. Представник позивача-адвокат Мельник П.О., який діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1040587 від 25.01.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/425 від 21.12.2004 року) подав до суду заяву (вх.№377) про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Заявлені позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача-адвокат Белла Т.А., яка діє в інтересах [PERSON] подала до суду заяву (вх.№387) про розгляд справи без участі [PERSON] та її представника. Позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити з підстав, зазначених у поданому відзиві. Відповідач [PERSON] , приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. в судове засідання не з`явилися. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Гуледза А.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\4 житлового будинку [ADDRESS] (яка належала спадкодавцю) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (по 1/12 кожному) після смерті [PERSON] . Позивач не погодилася із таким розподілом спадкового майна, вважаючи, що має право на обов`язкову частку у майні, як особа, яка досягла 83 річного віку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Отже, розмір обов`язкової частки становить половину від частки яка належала б спадкоємцю у разі спадкування за законом і визначається у разі здійснення спадкування за заповітом. Позивачка успадкувала належну їй повну частку у спадщині за законом, а тому порушення прав позивача не відбулося. За таких обставин позовні вимоги до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі встановлених та досліджених у судовому засіданні доказів, аналізуючи надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, а саме дані, які містяться в копіях документів та матеріалах, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.т 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: dismissed