Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У листопаді 2023 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №501025003 у розмірі 119\~595,20 гривень, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 08.05.2018 між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501025003, відповідно до умов якої банк надав останньому кредит у розмірі 64\~104,00 гривень, строком на 36 місяців, тобто до 08.05.2021 та зі сплатою відсотків за користування грошима на рівні 16,99% річних. 12.08.2022 АТ «Альфа-Банк» було змінено назву на АТ «СЕНС БАНК». З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання умов угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501025003, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 22.01.2023 становить 119\~595,20 гривень, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем, від імені та в інтересах якого діє адвокат Кучинська В.В., 22.02.2024 надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останньою зазначено, що позивачем в супереч вимог закону та умов угоди здійснювалося нарахування відсотків після закінчення строку кредитування. Крім того, зазначено, що позивачем нараховувалася та стягувалася комісія за послуги, які надаються безоплатно, а тому враховуючи суму коштів, яка була сплачена відповідачем, борг станом на день подання позову відсутній, що є підставою для відмови у позові. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Костромітіної О.О. від 06.11.2023 відкрито провадження у справі за позовом АТ «СЕНС\~БАНК»,\~від імені\~та в\~інтересах якого\~діє адвокат\~Мужик Н.Т.та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності її та відповідача. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 08.05.2018 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 5021025003, та АТ «Альфа Банк» було надано [PERSON] кредит у розмірі 64\~104,00 гривень, строком на 36 місяців, тобто до 08.05.2021, зі сплатою відсотків за користування грошима на рівні 16,99% річних шляхом: переказу коштів у сумі 17\~769,00 гривень на рахунок № [NUMBER] ; повернення заборгованості у розмірі 42\~231,00 гривень за кредитним договором №500637705 від 20.12.2017; оплати страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника №006.501025003.111 від 08.05.2018, що підтверджується копіями: оферти на укладення угоди про надання кредиту №501025003 від 08.05.2018; додатку №1 до угоди про надання кредиту №501025003 від 08.05.2018; оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.05.2018; акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Також, вказаними угодами встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості на рівні 2,25%. Строк кредиту 36 місяців, тобто до 08.05.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості за угодою №501025003, розмір заборгованості станом на 28.02.2023 становить 119\~595,15 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 63\~864,44 гривень; заборгованості за відсотками 996,60 гривень.; заборгованості за простроченим тілом кредиту 51\~453,46 гривень; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість 3\~280,65 гривень. Також згідно вказаного розрахунку позичальником було сплачено: 106\~267,14 гривень - у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту; 48\~362, 99 гривень у рахунок погашення відсотків (за період з 08.05.2021 сплачено суму у розмірі 32\~988,65 гривень); 65\~240,59 гривень у рахунок погашення простроченого тіла кредиту; 76\~573,09 гривень у рахунок погашення відсотків на прострочену заборгованість (за період з 08.05.2021 сплачено суму у розмірі 51\~182,14 гривень). Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». У статтях\~3,\~6,\~203,\~626,\~627 ЦК України\~визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1\~статті 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~статті 640 ЦК\~- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно\~статті 642 ЦК\~- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Згідно висновку ВП/ВС викладеного у постанові від 28.03.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З огляду на те, що позивачем після 08.05.2021 (строк кредитування) було нараховано відсотки у розмірі на загальну суму 40\~907,32 гривень, що є не правомірним, а відповідачем за період з 08.05.2021 до 08.02.2023 здійснено внесення платежів за відсотками 40970,32 гривень, які не підлягали нарахуванню, тому суд зараховує вказану суму коштів в рахунок погашення заборгованості. Даний розрахунок підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, який долучено позивачем до позовної заяви. Також суд зазначає, що позивачем не реалізовано своє право на надання заперечень щодо розрахунку заборгованості наданого відповідачем. Крім того, судом враховано, що положеннями абзацу 3 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга, це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19 та від 01.02.2023 у справі №199/7014/20. З огляду на те, що позивачем нараховано плату у вигляді за обслуговування кредиту, за дії, які не є послугою у розумінні приписів Закону і повинні надаватися безоплатно, тому суд зараховує кошти у розмірі 71726,49 гривень, які були сплачені відповідачем в рахунок погашення внесків за обслуговування кредиту, та які відображені у виписці по рахунку за кредитною карткою під назвою «за обслуговування кредиту», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином суд дійшов висновку, що залишок заборгованості відповідача за кредитним договором складає 6961,35 гривень, яка складається: 119595,15 гривень заборгованість, яка визначена позивачем 40907,32 гривень заборгованість за відсотками, яка нараховувалася поза межами строку кредитного договору, та яка не підлягає стягненню, - 71726,49 гривень заборгованість за обслуговування кредиту, яка також не підлягає стягненню. Враховуючи вищевикладене, суд при вирішенні спору по суті відхиляє позицію представника відповідача адвоката Кучинської В.В. щодо відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501025003, у розмірі 6961,35 гривень. Щодо витрат понесених відповідачем на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Так, відповідачем на підтвердження розміру витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги надано: копію договору №03/24 про надання правничої допомоги від 20.02.2024; копію додатку №1 до договору від 20.02.2024; копію акту наданих послуг за договором №03/24 про надання правничої допомоги від 20.02.2024 в якому зазначено, що вартість наданих послуг становить 16\~500,00 гривень (аналіз матеріалів справи 3\~500,00 гривень, складання та подання відзиву на позовну заяву 8\~000,00 гривень, участь у двох судових засіданнях (18.03.2024, 02.05.2024) 5\~000,00 гривень); довідку про підтвердження факту сплати суми у розмірі 16\~500,00 гривень в готівковій формі за договором про надання правничої допомоги №03/24 від 20.02.2024. Оскільки відповідачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу пов`язану зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, з позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 15529,41 гривень, що пропорційно сумі задоволених вимог та відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача судовий збір у розмірі 156,21 гривень, що пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial