Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CL-151733 від 29 листопада 2018 року у розмірі 78421,07 грн. та сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2018 року між АТ «Кредобанк» та Відповідачем було укладено Кредитний договір №CL-151733. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати процентів Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01 травня 2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 78421,07 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом (тіло) 34125,13 грн.; заборгованість за відсотками 44295,94 грн. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Тобто, Відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. АТ «Кредобанк» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. У зв`язку з викладеним, представник позивача просив стягнути зазначену суму та судовий збір за звернення до суду, оскільки станом на момент подачі позову, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором.(а.с.1-5) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Гармаш Т.А. від 29 червня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. (а.с. 57-58) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Волошиної Н.Л. від 30 листопада 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання. (а.с. 83-84) Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував, позов підтримав. (а.с. 67-68) Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Після отримання ухвали про прийняття справи до провадження, відповідачем неодноразово направлялись до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 17.01.2024 року, 29.01.2024 року, 26.02.2024 року, 25.03.2024 року, 10.04.2024 року та на 02 травня 2024 року. Дані клопотання не містять підтвердження поважності причин неявки у судові засідання, правом участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідач [PERSON] не скористався. (а.с.82,90,97,104,110,115,120) Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; З огляду на викладене, з метою недопущення учасником справи зловживання процесуальними правами, зважаючи, що належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив на позов, у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд доходить висновку про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів, проти якого представник позивача не заперечує. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CL-151733, за умовами якого банк видає позичальнику кредит у розмірі 50000,00 грн. на строк до 26 листопада 2021 року, на поточні потреби.(а.с.6-8) Відповідно до п. 2.7 договору, позичальник доручає банкові здійснити видачу кредиту шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий у банку транзитний рахунок № [NUMBER] . Розділом 4 кредитного договору визначено розрахунки між сторонами, сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом, порядок її нарахування, а також порядок сплати комісій, процентів, неустойки. Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі та порядку і строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Пунктом 6.9. кредитного договору передбачено, що банк вправі у випадках, передбачених пунктом 3.3 цього договору вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших, належних до сплати, платежів за цим договором та додатковими договорами, про що письмово повідомляє позичальника. Розділом 7 кредитного договору між сторонами узгоджено порядок та розміри відповідальності позичальника за порушення взятих на себе зобов`язань, зокрема, шляхом сплати пені, штрафу та заподіяних банку збитків.(а.с.6-8) Шляхом підписання анкети-заяви відповідач беззастережно приєднується до Договору про порядок підписання правочинів, що вбачається зі змісту анкети-заяви № CL-151733 від 29 листопада 2018 року, паспорта споживчого кредиту. (ас.9-10, 11) У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно постанови КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів. Факт надання АТ «КРЕДОБАНК» у користування [PERSON] грошових коштів підтверджується випискою по особовим рахункам з 29 листопада 2018 року по 02 травня 2023 року, меморіальним ордером № 67332390 від 29 листопада 2018 року.(а.с.23,24-43) Банком надано розрахунок заборгованості за договором кредиту № CL-151733, в якому вказано, що станом на 01 травня 2023 року сума заборгованості за тілом кредиту становить 34125,13 грн., сума заборгованості за відсотками - 44295,94 грн.(а.с.20,21,22) АТ «Кредобанк» на адресу позичальника [PERSON] направлялась досудова письмова вимога про дострокове повернення коштів не пізніше 30 календарних днів з дня отримання повідомлення, що підтверджується копією письмової вимоги (повідомлення) від 16.03.2023 року, списком відправлень та описом вкладень у цінний лист (а.с. 15,16,17-19). Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. АТ «Кредобанк» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд виходить з вимог ст.12 ЦПК України, відповідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки. Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України, яка кореспондує з положеннями ч. 1 ст.ст. 81 ЦПК України, якою встановлений обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 ЦП К України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вже було зазначено вище, відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача. Натомість, з представлених позивачем письмових доказів, зокрема розрахунків заборгованості, вбачається, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого, його заборгованість перед позивачем станом на 01 травня 2023 року становить 78421 грн. 07 коп. У зв`язку із наведеним, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем, як позичальником, кошти в добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, суд, з урахуванням заявлених позовних вимог та наявних в матеріалах справи письмових доказів, приходить до висновку про можливість їх задоволення у повному обсязі. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі - 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved