Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначала, що 19.10.202П1 між позивачем та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено договір послуг № 192378 з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення на суму 15804,00 грн. 25.10.2021 між позивачем та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу ПКП-9512, за умовами якого товариство та [PERSON] зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на транспортний засіб, що належить товариству марка: BMW, модель: 6 SIRIES 650i XDRIVE, рік випуску: 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 27.10.2021 на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» за вищевказаний автомобіль [PERSON] , відповідно до квитанції 0.0.2318782667.1 сплачено 299999,99 грн. 28.10.2021 на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» за вищевказаний автомобіль [PERSON] , відповідно до квитанції 0.0.2319886465.1 сплачено 19156,20 грн. 02.12.2021 на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» за вищевказаний автомобіль [PERSON] , відповідно до квитанції 0.0.2363987999.1 сплачено 265915,27 грн. Всього за транспортний засіб на рахунок ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» [PERSON] було перераховано 585071,46 грн. 14.04.2022 між позивачем та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено додаткову угоду про зміну умов попереднього договору купівлі - продажу транспортного засобу ПКП-9512 від 25.10.2021 відповідно до п. 10 якого згідно Закону України 2142-ІХ від 24.03.2022 передбачається тимчасове звільнення від оподаткування ПДВ транспортних засобів, які ввозяться фізичними особами, а відповідно до попереднього договору купівлі - продажу транспортного засобу ПКП-9512 від 25.10.2021 ціна (вартість) транспортного засобу включала у себе ПДВ, який був у повній мірі сплачений Стороною-1 до державного бюджету, тому Сторона-2 зберігає право на повернення суми ПДВ після здійснення відповідних коригувань та у разі проведення взаємозаліку бюджетного відшкодування ПДВ Стороні-1. 10.05.2022 відповідно до рахунку-фактури на оплату № 170 від 05.05.2022 та квитанції № 141895471 від 10.05.2022 на рахунок ФОП [PERSON] , яка до 05.07.2021 була засновником та керівником ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», за організацію доставки автомобіля сплачено 16650,00 грн, однак вказана послуга доставки автомобіля надана не була. Натомість внаслідок неналежного виконання ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» договірних зобов`язань, щодо розмитнення вищевказаного автомобіля, який прибув до Одеської митниці 18.12.2021, з метою його розмитнення 19.07.2022, відповідно до квитанції 4223-1874-8541-8858 на рахунок казначейства України, отримувач - Одеська митниця, код 899998, з призначенням платежу: передоплата (доплата) за митне оформлення [PERSON] було перераховано 250000,00 грн, відповідно до квитанції № 4254-1874-75-82-8072 сплачено за митне оформлення [PERSON] 15300,00 грн та відповідно до квитанції №6ЕА8-РХ37-ЕМ45-РХК0 від 20.07.2022 за митне оформлення [PERSON] 20.07.2022 сплачено 3300,00 грн. Всього сплачено 268600,00 грн. Надходження платежів підтверджується листом Одеської митниці № 7.10-2/15-01/8.19/16905 від 24.10.2022. Таким чином, суму 268600,00 грн, за розмитнення вищевказаного автомобіля мало сплатити ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», однак товариство вказані грошові кошти безпідставно залишило у своєму розпорядження та не повернуло їх позивачу. Відповідно до видаткового ордеру №000013484 від 21.07.2022 вказаний автомобіль був виданий зі складу митниці. Внаслідок неналежного виконання ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» договірних зобов`язань, щодо розмитнення автомобіля, вказаний автомобіль з 18.12.2021 по 21.07.2022 знаходився на складі Одеської митниці у зв`язку з чим, відповідно до квитанції №5330-1876-0677-0880 за зберігання автомобіля сплачено 82505,53 грн. Таким чином сума в розмірі 82505,53 грн в розумінні ст. 1166 ЦК України є майновою шкодою. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2022 цивільну справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2023 відкрито провадження у даній справі правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, учасники справи не з`явились. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача, її представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалися. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПУ України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Частиною ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи слідує, що 19.10.2021 між позивачем та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено договір послуг № 192378 (а.с. 12-13) з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення на суму 15804,00 грн. За вищезазначеним договором позивачем було сплачено 15804,00 грн. на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією про оплату № 110254634 від 19.10.2021 (а.с. 18). 25.10.2021 між [PERSON] та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» був укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9512 (а.с. 14). Відповідно до умов договору сторони зобов`язались укласти в майбутньому основний договір купівлі-продажу на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки BMW, модель: 6 SIRIES 650i XDRIVE, рік випуску: 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] до 28.02.2022. Пунктом 1.3. попереднього договору визначено, що ТОВ «Везем Шиппінг» гарантувало, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п.1.1. цього договору, буде належати йому та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Пунктом 2.1 попереднього договору погоджено, що продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 22253,00 долар США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 585071,43 грн., у тому числі ПДВ - 97511,90 грн., та сплачується позивачем в безготівковій формі на поточний рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» в національній валюті України - гривні. Після укладення основного договору транспортний засіб підлягає державній реєстрації на власника в одному із сервісних центрів МВС України (п. 3.1 договору). Пунктом 4.1 попереднього договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме із 25.10.2021, і діє до 28.02.2022 або до укладення основного договору. Пунктом 6.3. попереднього договору від 25.10.2021 №ПКП-9512 встановлено, що при виникненні обставин непереборної сили, що перешкоджають виконанню зобов`язань за цим договором однією із сторін, вона зобов`язується сповістити іншу сторону не пізніше 5 календарних днів з моменту виникнення таких обставин. При цьому термін виконання зобов`язання за цим договором переноситься на строк дії таких обставин. Судом встановлено, що на виконання умов попереднього договору позивач сплатив 585071,46 грн., що підтверджується копіями квитанцій: 0.0.2319886465.1 від 28.10.2021 (а.с. 21), 0.0.2363987999.1 від 02.12.2021 (а.с. 21, зворотна сторона), 0.0.2318782667.1 від 27.10.2021 (а.с. 22). 10.05.2022 позивачем було сплачено 16650,00 грн на рахунок [PERSON] за оплату послуг згідно рахунку № [NUMBER] від 05.10.2022 (організація доставки автомобіля) (а.с. 19). З метою розмитнення вищевказаного автомобіля, 19.07.2022, відповідно до квитанції 4223-1874-8541-8858 на рахунок казначейства України, отримувач - Одеська митниця, код 899998, з призначенням платежу: передоплата (доплата) за митне оформлення [PERSON] , платник: [PERSON] було перераховано 250000,00 грн (а.с. 29), відповідно до квитанції № 4254-1874-75-82-8072 з призначенням платежу: передоплата (доплата) за митне оформлення [PERSON] , платник: [PERSON] було перераховано 15300,00 грн (а.с. 31) та відповідно до квитанції №6ЕА8-РХ37-ЕМ45-РХК0 від 20.07.2022 , з призначенням платежу: передоплата (доплата) за митне оформлення [PERSON] , платник: [PERSON] було перераховано 3300,00 грн (а.с. 32). Надходження платежів підтверджується листом Одеської митниці № 7.10-2/15-01/8.19/16905 від 24.10.2022 (а.с. 43). Вказаний автомобіль з 18.12.2021 по 21.07.2022 знаходився на складі Одеської митниці у зв`язку з чим [PERSON] , відповідно до квитанції №5330-1876-0677-0880 за зберігання автомобіля сплачено 82505,53 грн (а.с. 27, 30). З матеріалів справи слідує, що на час звернення до суду, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу між ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» та позивачем не укладений, визначений у попередньому договорі транспортний засіб останньою було отримано самостійно 21.07.2022 з складу Одеської митниці. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Так, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, чч.1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст.11 цього Кодексу. Об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ч.1 ст. 177 ЦК України). Системний аналіз положень ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1 ст.177, ч.1 ст.202, чч.1, 2 ст.205, ч.1 ст.207, ч.1 ст.1212 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч.2 ст.11 ЦК. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03.06.2015 у справі №6-100цс15, постанові №367/6344/16ц від 05.12.2018 . Судом встановлено, що оспорювані грошові кошти в сумі 268600,00 грн. отримані відповідачем ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25.10.2021 (а.с.14), а грошові кошти в сумі 16650,00 грн. отримані відповідачем ФОП [PERSON] відповідно до рахунка-фактури № 170 від 05.05.2022 за виконання послуг за усним договором (організація доставки автомобіля) (а.с. 19). Таким чином, суд вважає, що ці грошові кошти набуті на підставі попереднього договору купівлі продажу, а тому порушені права позивача в обраний ним спосіб відповідно до ст. 1212 ЦК України захисту не підлягають. Отже договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів коштів, сплачених за попереднім договором та за рахунком фактурою, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» майнової шкоди та про стягнення з відповідачів упущеної вигоди та інфляційних збитків. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed