Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

28 лютого 2024 року до суду надійшла позовна заява. В своїх вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №26257042645503 від 13.07.2017 року в сумі 46 781,83 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2017 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено Кредитний договір №26257042645503, згідно якого Банк надав Відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 24 924,12 грн. строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до п.4 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка, відсотків річних становить - 0,01 % та базова процентна ставка - 48 %. Тип процентної ставки - фіксований. Як зазначено в позові, АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 24 924,12 грн., встановленому Договором, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача за період з 13.07.2017 року по 11.07.2023 року. 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 12/07/23, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, зокрема і за кредитним договором №26257042645503 від 13.07.2017 року, укладеним з [PERSON] . При цьому, 29.01.2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №29/01/24-01, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, зокрема і за кредитним договором №26257042645503 від 13.07.2017 року, укладеним з [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином умов договору в частині повернення грошових коштів, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в загальному розмірі 46 781,83 грн., з яких: 18 859,23 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 6 064,89 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 20 874,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 983,42 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надходив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в позові, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2017 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено Кредитний договір №26257042645503, згідно якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та випущено на його ім`я платіжну картку для здійснення розрахунків на цьому рахунку. Також, у вказаному договорі відповідач підтвердив, що отримав картку № [NUMBER] терміном дії до 31.06.2019 року. Згідно графіку платежів/розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, який підписаний відповідачем, останньому було встановлено кредитний ліміт в розмірі 30 000,00 грн. Відповідно до п. 4 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка, відсотків річних становить - 0,01 % та базова процентна ставка - 48 %. Тип процентної ставки - фіксований. Як встановлено судом, банк АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, про що свідчать виписки по рахунку [PERSON] 12.07.2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 12/07/23, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, зокрема і за кредитним договором №26257042645503 від 13.07.2017 року, укладеним з [PERSON] . При цьому, 29.01.2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №29/01/24-01, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, зокрема і за кредитним договором №26257042645503 від 13.07.2017 року, укладеним з [PERSON] . У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, а тому утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.07.2023 року становить 46 781,83 грн., з яких: 18 859,23 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 6 064,89 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 20 874,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 983,42 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів що заборгованість є меншою чи відсутня. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 46 781,83 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити наступне. У відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «ФК «Ейс» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію Договору про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16.02.2024 року; копію додатку №1 до Договору №16/02/24 від 16.02.2024 року; копію додатково угоди №1 від 16.02.2024 року; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 16.02.2024 року. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, у зв`язку з чим суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесений останнім судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved