Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей . Просить суд: 1) стягувати з [PERSON] , кошти на утримання малолітніх (неповнолітніх) дітей (аліменти), а саме: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача [PERSON] щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 01 березня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття та стягувати такі в користь [PERSON] , [INFO] з підстав зазначених у позові; 2) допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць; 3) справу розглядати у її відсутності Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак п. 5 прохальної частини позовної заяви просить суд справу розглядати у її відсутності Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.. Відповідач в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі додатково шляхом оголошення на офіційному вебсайті Судова влада України. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших не подано. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , 24 березня 2012 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, про що 24.03.2012 року в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 28. Після реєстрації даного шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Викладене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 24.03.2012 року (а.с. 11). Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.04.2018 року, яке набрало законної сили 22.05.2018 року, у справі № 305/248/18, провадження № 2/305/331/18, даний шлюб розірвано і позивачу було відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] , що видно з його копії (а.с.12-14). [PERSON] 22 липня 2022 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Рахівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що 22.07.2022 року було складено відповідний актовий запис № 192. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Це підтверджується викладеним у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Рахівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 22.07.2022 року (а.с. 15). Однак, позивач звернулася в Рахівський районний суд Закарпатської області із позовом про розірвання шлюбу зареєстрованого із [PERSON] . У шлюбі із [PERSON] в сторін народилося двоє спільних дітей, які на даний момент є ще малолітніми, а саме: - дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 24.03.2012 року (а.с. 16); - син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Воле-Висоцької сільської ради Жовківського району Львівської області 23.12.2015 року (а.с. 17). З довідки № 89, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 06 лютого 2024 року (а.с. 18), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , дочка, яка зареєстрована та проживає за даною адресою, [PERSON] , [INFO] , син, який проживає без реєстрації за даною адресою. Діти перебують на утриманні матері, тобто на утриманні позивачки. Факт реєстрації дочки [PERSON] зі позивачем за однією адресою підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 19). Відповідач починаючи з 2016 року з дітьми не спілкується, до тих не телефонує, не приїжджає. [PERSON] повністю самоусунувся від виховання та забезпечення дочки та сина. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому, відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч.І ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто, такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. А тому, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, те, що діти проживають разом з позивачкою - матір"ю, повністю знаходяться лише на її утриманні, відповідач не надає кошти на утримання дітей, не цікавиться їх потребами, обов`язок відповідача, батька дітей, їх утримувати, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, зумовлені їх розвитком, зважаючи на те, що діти потребують значних коштів на утримання, а відповідач є особою молодого віку, доказів його непрацездатності нема, суд приходить до висновку, що [PERSON] не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, а тому відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання (аліменти) їх спільних з позивачкою дітей та виконувати покладені на нього законодавством обов`язки по забезпеченню зі своєї сторони дітям належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги значні потреби дітей, про які зазначено вище, відсутність будь-яких доказів про те, що на утриманні відповідача є непрацездатні особи, що він по стану здоров`я має перешкоди до праці, з відповідача слід стягувати на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зважаючи на наведені вище обставини, суд вважає, що аліменти в такому розмірі жодним чином не обмежать та не порушать прав відповідача, водночас такий розмір аліментів надасть можливість забезпечувати добробут дітям зі сторони батька. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, в разі задоволення позову, прошу аліменти із відповідача на утримання дітей стягувати із дня пред`явлення позову, яким є 04.03.2024 року. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а тому, в разі задоволення позовних вимог слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved