Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Харьков В.О. в інтересах позивача 25.09.2023 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з зазначеним позовом, який уточнив 09.10.2023, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №2704. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 24.12.2022, спільних дітей не мають. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивач, - погіршення відносин між подружжям, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Позивач вказує, що подружні відносини між сторонами припинено з березня 2023 року, з цього часу сторони проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Строк на примирення просить не визначати. Позивач також зазначає, що, оскільки відповідачка не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку, він змушений звернутися до суду. На підставі наведеного, з посиланням на ст. 105, 110, 112 СК України, позивач просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2023 постановлено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передати на розгляд до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.01.2024 постановлено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передати до Запорізького районного суду Запорізької області. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14.02.2024 постановлено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Матеріали цивільної справи надійшли до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 11.03.2024 та на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями передані в провадження визначеного головуючого судді Вайнраух Л.А. 12.03.2024. Ухвалою судді від 13.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача 29.04.2024 скерував до суду два клопотання, за змістом яких просить провести судове засідання, призначене на 29.04.2024 на 12-40 годину, за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду повідомлялася відповідно до ч.3, 11 ст.128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила, не скористалася своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подала. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із засвідченою копією свідоцтва про шлюб, виданого 24.12.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серії [NUMBER] , між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований вказаним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №2704. Сторони спільних малолітніх та неповнолітніх дітей не мають, не проживають разом з березня 2023 року, спільне господарство подружжя не веде. З приводу майнового спору між сторонами за змістом позовної заяви не зазначено. За приписами ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч.3 ст.56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, неможливості позасудового врегулювання спору, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК\~України суд не вважає за доцільне. Ст.113\~СК\~України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань відповідачкою до суду не подано. За приписами ч.8\~ст.6 Закону України «Про судовий збір»\~розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача, який просить покласти судові витрати на відповідачку у розмірі 50 % сплати судового збору, оскільки відповідне клопотання суперечить наведеним нормам чинного законодавства. Відповідно, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідачки судового збору у сумі 1 073,60 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. Проте, слід роз`яснити, що звернення судового рішення до виконання в частині судових витрат є правом позивача. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved