Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] 03.09.2022 о 22:45, керуючи автомобілем «KIA Sorento», д.н.з. [NUMBER] , який належить ВБФ «Доброта», рухаючись проїзною частиною по Французькому бульвару, 37 в м. Одесі, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б, 13.3 ПДР України, під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Після цього [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~на час\~ДТП застрахована\~не була,\~у зв`язку\~з чим\~позивач звернулася\~до ТОВ «Княжа Вієнна Іншуранс груп», з якою вона мала договір страхування, про виплату їй страхового відшкодування. Страховиком їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 67 657,28 грн, однак цієї суми недостатньо для відновлення автомобіля, у зв`язку з чим вона звернулась до ФОП [PERSON] для оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, який склав звіт № 05-001 від 23.05.2023, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 265 819,00 грн. Вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 198\~161, 72 грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, та виплаченою страховиком сумою відшкодування. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на проведення експертного дослідження розмірі 2 970 грн. Також за результатами розгляду справи позивач просив вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 011,32 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30\~000,00 грн. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Сторони у судове засідання не з`явилися. Адвокат Боднар М. О., який діє від імені позивача [PERSON] , подав заяву про проведення підготовчого засідання без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України, яка визначає, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Представник відповідача адвокат Свистула Д. А. була повідомлена про розгляд справи через «Електронний Суд». Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 01 травня 2024 року. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 03.09.2022 о 22:45 [PERSON] , керуючи автомобілем «KIA Sorento», д.н.з. [NUMBER] , який належить ВБФ «Доброта», рухаючись проїзною частиною по Французькому бульвару, 37 в м. Одесі, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б, 13.3 ПДР України, під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Після цього [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, місце пригоди залишив. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 124-4 КУпАП, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивач зазначає, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З платіжної інструкції № ЗР091932 від 15.12.2022 слідує, що СК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] у відшкодування згідно страхового акта № 220000612513 від 15.12.2022 [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на ремонт Opel Zafira - ВО 3623 ЕВ без ПДВ, суму в розмірі 67 657,28 грн. Відповідно до Звіту № 05-0001 фахівця автотоварознавця про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Opel Zafira Tourer, складеного 23 травня 2023 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість автомобіля Opel Zafira Tourer держ. номер [NUMBER] на дату оцінки, визначена без урахування отриманих в ДТП 03 вересня 2022 року пошкоджень, складала 372\~991,03 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП 03 вересня 2022 року автомобіля Opel Zafira Tourer держ. номер [NUMBER] на дату оцінки становить 265\~819,64 грн (в т.ч. ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні 34\~773,42 грн). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту. Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що«…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні». Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як слідує\~із позовної\~заяви,\~ [PERSON] \~на момент\~настання дорожньо-транспортної\~пригоди не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість, позивач звернулася до ТОВ «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про виплату страхового відшкодування та на підставі страхового акта № 220000612513 від 15.12.2022 їй страховиком виплачено 67\~657, 28 грн без ПДВ шляхом перерахування на рахунок ФОП [PERSON] . Указане свідчить\~про те,\~що автомобіль\~потерпілої був\~застрахований за\~договором страхування\~наземного транспортного\~засобу та\~у такому\~випадку у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, шкоду потерпілому відшкодовує не страхова компанія винуватця (МТСБУ), а страхова компанія, в якій застрахований автомобіль потерпілої особи. Як правило, сторони договору страхування транспортного засобу на власний розсуд визначають умови страхування та розміри страхових сум, які виплачуються у разі настання страхового випадку. Однак, звертаючись до суду з позовом до [PERSON] позивач не надала доказів про умови страхування у ТОВ «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та розміри страхових сум, які підлягають виплаті у разі настання страхового випадку (ліміт страхової виплати). Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, страховиком потерпілої особи було виплачено останній відшкодування у розмірі 67 657, 28 грн. При цьому позивачем у позовній заяві не наведено жодних пояснень з приводу того, яким саме чином ТОВ «Княжа Вієнна Іншуранс груп» розрахувало суму, яка була сплачена на користь позивача, з приводу такого розрахунку також не надано жодного доказу. За відсутності доказів про протилежне, указане свідчить, що позивач погодилася із розрахунком величини такої виплати. Подальше проведення після спливу більш ніж 8 місяців після ДТП оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, ураховуючи сплату суми страхового відшкодування страховиком, не свідчить про дотримання позивачем умов, за яких вона може звернутися про стягнення з винуватця ДТП різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed