Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

14.02.2024 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач є її колишнім членом сім`ї та за вказаною адресою не проживає з 01.09.2020. 14.02.2024 автоматизованою системою документообігу суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі за текстом ЦПК України), справу було розподілено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Карапуті Л.В. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Карапути Л.В. від 21.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі; встановлено сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 ЦПК України та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.03.2024. 19.03.2024 розгляд справи відкладено на 11.04.2024 у зв`язку з неявкою сторін. 26.03.2024 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2024. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.04.2024 справу прийнято до провадження судді Супруна О.П. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.04.2024. 18.04.2024 розгляд справи відкладено на 23.04.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Позивач через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримку позову, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що позивач\~є власником\~квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 28.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Солодовник С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 742, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2009 № 22795463 (а.с. 5-7, 8). У вказаній квартирі, окрім позивача, зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.02.2024 № 900, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради та копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9, 10). Позивач зазначила, що відповідач з 01.09.2020 (після розірвання шлюбу) у спірній квартирі не проживає, але зареєстрований, що перешкоджає їй розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 12.02.2024, підписаним сусідами [PERSON] , [PERSON] та майстром відділу з експлуатації житлового фонду, елементів благоустрою і санітарного утримання будинків та прибудинкової території КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради [PERSON] , підтверджено те, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з 01.09.2020. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України, підлягають задоволенню. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved