Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Жалковський В.Ю. звернувся до суду з даним позовом та вимоги мотивує тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі у подружжя народилось діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Син Позивачки - [PERSON] є дитиною-інвалідом, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] . 06 серпня 2020 року [PERSON] уклав Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном (договір ВЗК № 0701845). Договір укладено з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (далі - Відповідач, ТОВ «СК «ГАРДІАН», GUARDIAN). Страхова сума при настанні нещасного випадку - 30 000 (тридцять тисяч) Євро. До переліків страхових випадків відповідно до підпункту 17.1.2. Додатку № 1 входить смерть Застрахованої особи. Пунктом 20.1.2. Додатку № 1 визначено, що у разі смерті Застрахованої особи внаслідок настання нещасного випадку здійснюється страхова виплата 100 % страхової суми. Перебуваючи в м. Варшава, Республіка Польща, [PERSON] , як виконавець, уклав Договір підряду від 08 вересня 2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІО ТРАНС СЕРВІС» відповідно до якого, він здійснював вантажні перевезення. В подальшому [PERSON] , здійснюючи трудову діяльність за Договором підряду, перебуваючи у Федеративній Республіці Німеччини, керуючи транспортним засобом, рухаючись в м. Носсен, округ м. Майсен/Саксонія/Німеччина га трасі з одностороннім рухом м. Аахен - м. Дрезден, що мало місце 09 жовтня 2020 року о 06 год 50 хв під час якого сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої останній загинув. За особисті кошти Позивачки було здійснено зберігання тіла чоловіка останньої в морзі, а також його перевезення на територію України, всього на суму 2300 (дві тисячі триста) Євро. Враховуючи, що [PERSON] був застрахований відповідно до Міжнародного договору добровольчого комплексу страхування під час перебування за кордоном, 03 листопада 2020 року Позивачка звернулась до Відповідача із заявою на страхову виплату, до якої надала всі необхідні та наявні документи, однак виплата так і не була отримана. Тому просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» на користь [PERSON] за Міжнародним договором добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном серії ВЗК № 701845 від 06 серпня 2020 року суму репатріації в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) Євро, що станом на 20 жовтня 2023 року за курсом НБУ еквівалентно - 88 895 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Жалковський В.Ю. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» - Глушкова Г.Є. заперечувала проти задоволення позовної вимоги, зазначила, що позивачем не надано офіційний документ розтину тіла, що є обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування. В судовому засіданні було досліджено та встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.04.2007. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі у подружжя народилось діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Син Позивачки - [PERSON] є дитиною-інвалідом, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] . 06.08.2020 між [PERSON] , [INFO] та Відповідачем було укладено Міжнародний договір добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном ВЗК-701845 з франшизою 50 Євро (згідно п.1.15 Додатку № 1 - частина збитків, яка в будь-якому разі не відшкодовується Страховиком). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі статтею 979 ЦК України та згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. За положеннями частини 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про страхування`страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (частина 2 статті 26 Закону України «Про страхування»). Загальні умови виконання зобов`язання визначені у статті 526 ЦК України, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання є таке, що здійснене відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Загальні умови Міжнародного договору добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном ВЗК-701845 викладені в Додатку № 1 до Міжнародного договору добровільного комплексного страхування під час перебування за кордоном і являють собою загальні умови страхування для всіх договорів відповідного виду страхування. Умови страхування передбачають чіткий перелік документів, які повинен надати страхувальник (вигодонабувач) для отримання страхового відшкодування. П. 14 Частини ІІ Додатку № 1 передбачає обов`язкове надання в разі смерті страхувальника оригіналу із нотаріально засвідченим перекладом лікарського свідоцтва про смерть та результат розтину, включаючи наявність/відсутність в крові алкоголю, наркотичних чи токсичних речовин на момент смерті. Умови страхування передбачають перелік виключень із страхових випадків та обмежень страхування при здійсненні страхування медичних витрат. П. 5.13 Додатка № 1 передбачено перелік подій що не визнаються страховим випадком, і які стались внаслідок: 5.13.9. Порушення Застрахованою особою правил техніки безпеки, правил пожежної безпеки, правил дорожнього руху. 5.13.10. Вживання алкоголю, наркотичних чи токсичних речовин, медикаментів без призначення лікаря або якщо під час настання події з ознаками страхової Застрахована особа знаходилась під впливом алкоголю, наркотичних чи токсичних речовин, медикаментів без призначення лікаря; 5.13.16. Дорожньо-транспортної пригоди або поломки транспортного засобу під час подорожі за кордон, що стали наслідком алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння. З документів наданих позивачем до суду, вбачається, що ДТП 09.10.2020 сталось внаслідок не дотримання Застрахованою особою правил дорожнього руху. Так, згідно повідомлення про ДТП «водій транспортного засобу за порядковим номером 1 ( [PERSON] ) з невідомої причини в`їхав в сідловий автопоїзд, який під`їхавши до автомобілів в кінці затору, трохи зупинився і збирався рушати знову». Попереднім розслідуванням прокуратури Дрездена від 21.04.2021 зазначено, що виникнення аварії можна пов`язувати лише з затримкою або відсутністю реакції жертви ДТП. Згідно вищезазначених документів, вбачається порушення застрахованим правил дорожнього руху та необережність застрахованої особи, оскільки Застрахований [PERSON] керуючи транспортним засобом здійснюючи розворот на швидкості 60 км/год (без слідів гальмування) не впорався з керуванням та здійснив наїзд на транспортний засіб, який стояв в кінці затору. Застрахований мав можливість і повинен був передбачити наслідки своїх дій. П. 5.11.8. Додатку №1 передбачено, що однією з підстав для відмови страховика у здійсненні страхової виплати є: ненадання Страховику, надання не в повному обсязі або неналежним чином оформлених документів та відомостей, необхідних для прийняття рішення щодо страхової виплати (відшкодування витрат). Програма А включає наступний обсяг послуг для Застрахованої особи: репатріація тіла Застрахованої особи до країни колишнього постійного місця проживання (кінцевим пунктом маршруту репатріації є аеропорт у країні колишнього постійного місця проживання, куди прибуває труна із тілом померлої Застрахованої особи або митний пункт у країні колишнього постійного місця проживання), за рішенням Асистуючої компанії (Страховика) та письмовим погодженням із родичами (офіційними представниками) померлої особи, якщо смерть настала внаслідок страхового випадку, а саме: документально підтверджені витрати на оформлення документів, необхідних для репатріації тіла Застрахованої особи, на спеціальну труну (герметично закриту), на транспортування. При цьому Страховик не відшкодовує витрати на подальше транспортування (до місця колишнього проживання, поховання та ін.) та ритуальні послуги (послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштування місця поховання та ін.) на території країни колишнього місця проживання померлої особи.» Позивачем надано загальний рахунок Funeralia Oleg Milinski на суму 2300 Євро. З офіційного перекладу калькуляції витрат за послуги служби Funeralia Oleg Milinski відомо, що послуги транспортування тіла Застрахованої особи проводились не до колишнього місця проживання Застрахованої особи (не до України), а з Німеччини до Польщі з метою проведення на території Польщі кремації і подальшої доставки в Україну лише урни з прахом. В калькуляції зазначені послуги і їх вартість: труна - 100 євро; документи - 600 євро; транспортування - 1000 євро, морг - 200 євро; а також послуга кремації - 200 євро, урна - 100 євро, та панахида - 100 євро (дані витрати не належать до витрат передбачених п. 12 ч. ІІ Додатку № 1). З викладеного вище можна зробити висновок, що позивачем не надано документів передбачених п. п. 14 Частини ІІ Додатку № 1 Договору, а саме одного з основних документів - судово-медичного висновку розтину тіла загиблого, без надання якого не можливо встановити причину смерті загиблого та виключити підстави для відмови у виплаті (п.п. 2.5.3, 5.13.10, 5.13.16, 5.13.18, 13.1.5. Додатку №1 не визнаються страховими випадками події, які стались внаслідок вживання алкоголю, наркотичних чи токсичних речовин, медикаментів; не можуть бути застрахованими особи, які страждають інсулін-залежною формою діабету, гострим порушенням свідомості, хронічними серцево-судинними захворюваннями та інше). За вказаних обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав, з якими закон та укладений між сторонами договір пов`язує можливість виплати та отримання позивачем страхового відшкодування. Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Позивачем до позову надано судово-медичний висновок розтину. Даний документ не може бути доказом по справі, оскільки складений російською мовою, не містить оригіналу документа, з якого робився переклад, наданий документ не посвідчений ані апостилем ані печаткою бюро перекладів, тобто, взагалі не має можливості ідентифікувати справжність цього документа. На думку суду, стороною позивача не наведено достатньо підстав, які б вказували на обов`язок страхової компанії виплатити страхове відшкодування, як і не доведено подання відповідачу, передбачених договором документів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, зокрема, щодо безпідставної невиплати страхового відшкодування, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та повністю спростовані стороною відповідача, а відтак суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed