Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Суть звернення до суду 31.01.2024 селищний голова Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані за заявою матері. В позові зазначають, що відповідачка у справі, [PERSON] , не проживає разом із дитиною тривалий час, не займається її вихованням, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Натомість неповнолітня [PERSON] проживає разом з дядьком - [PERSON] та перебуває на його утриманні. У зв`язку з тим, що мати дитини жодних з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, тому представник позивача звернувся з даною позовною заявою до суду, у якій просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також просять призначити опікуном неповнолітньої дитини її дядька - [PERSON] .. Судовий розгляд Представник позивача [PERSON] (уповноважена представляти інтереси позивача та підставі довіреності за № 05-27/27 від 04.03.2024 (а.с. 40) до судового засідання 29.04.2024 не з`явилась. Часом раніше надіслала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, а даний позов підтримала (а.с. 80). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України була повідомлена належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 62, 77) та шляхом надсилання судових повідомлень за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 37-38). У судове засідання 29.04.2024 третя особа [PERSON] не з`явився. Будучи допитаний у судовому засіданні часом раніше повідомив, що дитина, щодо якої розглядається справа - [PERSON] - проживає з ним у м. Чернівці, і він повністю опікується нею з літа 2022 року, з місяця червня чи липня. Крім того, спочатку дитина отримувала освіту дистанційно через Інтернет. Однак у вересні 2023 року він бажав, щоб дитина пішла до школи, проте виявилося, що ніхто не забере її, тому він звернувся до органу опіки. Йому відомо що наразі відповідачка у справі - [PERSON] перебуває у Польщі. Останній раз він спілкувався з нею восени 2022 року. Також він повідомив, що він має 3 зведені сестри по лінії батька. Оскільки він є найстаршим серед сестер, тому він і взяв на себе обов`язок доглядати за [PERSON] . Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання 29.04.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Заслухавши пояснення третьої особи [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Досліджені докази Так, допитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] заявила, що не знає місцезнаходження своєї матері, оскільки вони не контактували протягом останніх двох років. Вона не має жодної інформації про те, де знаходиться мати, так як та не дзвонила й не писала. Також вона не спілкується з нею телефоном. Вона не знала намір матері виїхати з України, оскільки спочатку вона була з дядьком у Чернівцях з 2022 року. Мати відправила її жити до дядька, але не вказала причину цього рішення - можливо, це було пов`язано із довірою або з іншими причинами. Дитина узагалі не має уявлення, де знаходиться її мати. Вона не зв`язується та не проявляє жодного інтересу до долі своєї доньки. Протягом двох років [PERSON] проживає в м.Чернівці з дядьком, де також навчається в гімназії. Вона живе разом з ним, його дружиною, двоюрідною сестрою, її чоловіком, за однією адресою. Їй там подобається. Згідно висновку органу опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 05-27/159 від 12.12.2023 (а.с. 8) комісія з питань захисту прав дитини вважає з доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 322 від 15.09.2023 (а.с. 9), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] . За вказаною адресою не проживає з 15.03.2022. У відповідності до довідки з книги реєстрації актів про народження за № 43 від 11.01.2010 (а.с. 10) матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена - [PERSON] , а відомості про батька зазначені за заявою матері згідно ч.1 ст. 135 СК України. У відповідності до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 02.04.13/165 від 26.09.2023 (а.с. 11) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] спільно із [PERSON] , [INFO] . За вказаною адресою не проживають з 15.03.2022. За наявними даними [PERSON] працює та проживає в Польщі, неповнолітня дочка проживає з братом в м. Чернівці. Згідно інформації Чернівецької гімназії №5 «Інтервал» за № 01-31/178 від 03.11.2023 (а.с. 17) [PERSON] навчається в Чернівецькій гімназії № 5 «Інтеграл» з 01.09.2023. За дівчинкою доглядає дядько - [PERSON] . Зв`язку з мамою учениці класний керівник не має, в телефонному режимі також. Дядько дівчинки - [PERSON] періодично телефонує класному керівнику, цікавиться, як [PERSON] адаптувалась у класі, та тим, які неї успіхи у навчанні, поведінка. Відповідно до акту ПП «Житлосервіс» за № 15 від 13.09.2023 (а.с. 18) [PERSON] , [INFO] дійсно проживає по [ADDRESS] з 14 вересня 2022 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов (а.с. 19) обстежено умови проживання [PERSON] задля підготовки висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (а.с. 20) [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимостей. Свідоцтвами про народження та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 26-29) зазначається про наявність родинних відносин між третьою особою у справі [PERSON] та відповідачкою у справі - [PERSON] , як між братом та сестрою по материнській лінії. Відповіддю із Державної прикордонної служби України від 11.03.2024 (а.с. 49) зазначається про те, що відповідачка у справі в період з 04.03.2021 по 04.03.2024 неодноразово перетинала кордон України, останній раз 10.09.2023, виїхала з України та станом на 11.03.2024 не поверталась. Оцінка та висновки суду Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] повністю ухилилася від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені представником позивача на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам неповнолітньої дитини. Щодо позовної вимоги про встановлення піклування. Відповідно до ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Як зазначено у 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Відповідно до ч.4 ст. 63 ЦК України визначено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.3 ст. 243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним законодавством. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 05-27/65 від 19.04.2024 (а.с. 81), орган опіки та піклування Літинської селищної ради вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , піклувальником над дитиною, яка залишилась без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] . Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію, яка склалася з батьками [PERSON] , враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] піклувальником, бажання дитини спільно проживати з останнім, а також заяву [PERSON] висловлену у судовому засіданні, суд вважає, що дитина дійсно позбавлена батьківського піклування, і вважає необхідним призначити їй піклувальника в особі її дядька, тобто третьої особи в справі - [PERSON] .. Обмеження для піклувальника чи піклування, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно нього відсутні. Дитина проживає разом зі [PERSON] , він забезпечує її всіма належними умовами для розвитку та займається її вихованням.

Outcome: approved