Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У жовтні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить відібрати [PERSON] , [INFO] , у відповідачем без позбавлення їх батьківських прав, та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитину у розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2023 рішенням виконкому Миколаївської міської ради №314 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 27.04.2023. Дитину влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради на повне державне забезпечення. З метою попередження залишення дитини в пологовому відділенні, 03.04.2023 спеціалістом Миколаївського міського центру соціальних служб було проведено з [PERSON] ряд психолого-педагогічних консультацій щодо належного догляду за новонародженим, відповідального ставлення до власного здоров`я та здоров`я новонародженої дитини, проінформовано щодо порядку реєстрації дитини та оформлення соціальних виплат, а також проведено психолого-педагогічну бесіду щодо необхідності ведення здорового способу життя, негативних наслідків споживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин. Від подальшої допомоги спеціалістів ММЦСС мати дитини відмовилась. 04.04.2023 спеціалісти служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, за повідомленням лікувального закладу, обстежили умови проживання в квартирі [ADDRESS] та встановили, що умови проживання для дитини відсутні, всюди безлад та розкидані прибори для споживання наркотичних речовин. 05.04.2023 батьки дитини, у супроводі спеціаліста ММЦСС, зареєстрували [PERSON] . Не зважаючи на вжиті заходи Миколаївського міського центру соціальних служб, біологічні батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , не забрали сина [PERSON] з лікувального закладу та подальшою долею дитини не цікавились. 24.05.2023 рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 370 над малолітнім [PERSON] було встановлено опіку. [PERSON] та [PERSON] не цікавились подальшої долею сина [PERSON] , не робили спроби повернути його в сім`ю. 28.09.2023 комісією з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради було вирішено рекомендувати службі у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради підготувати позов та висновок про відібрання малолітнього [PERSON] у відповідачів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 01.05.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідачі причини своєї неявки не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Третя особа причини своєї неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №88, [PERSON] та [PERSON] записані батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Миколаївського міського центру соціальних служб №12889/74.01-16/23-2 від 05.05.2023, 03.04.2023 фахівцем Центру здійснено вихід до Пологового будинку [ADDRESS] , де [PERSON] народила хлопчика. З останньою було проведено ряд психолого-педагогічних консультацій щодо належного догляду за новонародженим, відповідального ставлення до власного здоров`я та здоров`я новонародженої дитини, проінформовано щодо порядку реєстрації дитини, оформлення соціальних виплат. 05.04.2023 у супроводі спеціаліста ММЦСС [PERSON] було оформлено свідоцтво про народження новонародженої дитини. З [PERSON] проведено психолого-педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, необхідності створення та підтримання належних умов проживання, ведення здорового способу життя тощо. Від запропонованої допомоги спеціалістів Центру жінка відмовилась. Крім того, з 25.11.2021 по 09.01.2023 [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Центру, мала не стійку мотивацію до вирішення існуючих проблем, на контакт зі спеціалістами йшла не охоче. Сім`ю [PERSON] було знято з соціального супроводу Центру у зв`язку з невиконанням заходів, передбачених планом здійснення соціального супроводу сім`ї. Відповідно до листа про надання інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №23.19-37/537 від 13.04.2023 реєстрація [PERSON] , [INFO] була проведена в Інгульському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідно до статті 126 СК України. 04.04.2023 спеціалісти служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради обстежили умови проживання в квартирі [ADDRESS] та встановили, що умови проживання для дитини відсутні, всюди безлад та розкидані прибори для споживання наркотичних речовин, батьки не працюють, займатись вихованням, утриманням, розвитком дитини не зможуть, про що було складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов проживання №б/н04.07-01/16 від 04.04.2023. 24.04.2023 Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради звернулось до начальника Служби у справах дітей Інгульського району з повідомленням про те, що 04.04.2023 до педіатричного відділення новонароджених на недоношених дітей поступила дитина - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини взята під супровід соціальної служби, сім`я відноситься до групи соціального ризику. За такого, просили надати в письмовому вигляді акт обстеження умов проживання та рішення про подальшу долю дитини. 27.04.2023 працівники закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, в присутності працівника органу внутрішніх справ України та представника служби у справах дітей склали акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Згідно вказаного акту в Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний будинок дитини» виявлена покинута дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина поступила до закладу охорони здоров`я 04.04.2023. 10.05.2023 рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №314 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням №316 малолітнього влаштовано до Комунального некомерційне підприємство «Миколаївський обласний будинок дитини» Миколаївської обласної ради на повне державне забезпечення. 24.05.2023 рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №370 над малолітнім [PERSON] , [INFO] , було встановлено опіку. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.06.2023 у [PERSON] та [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав сина [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики, наданої 10.04.2023 Миколаївським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, вступає в конфліктні ситуації з сусідами. Жінка зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, була помічена у колі осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. Умови проживання незадовільні, не створені для виховання та розвитку дітей. Раніше була помічена в полі зору правоохоронних органів та притягувалась до адміністративної відповідальності за статтями 184, 178, 175-1 КУпАП. Згідно характеристики, наданої 10.04.2023 Миколаївським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, вступає в конфліктні ситуації з сусідами. Чоловік зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, був помічений у колі осіб, які ведуть асоціальний спосіб життя. Умови проживання не задовільні. В поле зору правоохоронних органів раніше потрапляв за вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних з обігом наркотичних речовин. Схильний до вчинення адміністративних правопорушень. 29.09.2023 спеціалісти служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, при черговому відвідуванні квартири [ADDRESS] , з`ясували, що [PERSON] мобілізований до армії, [PERSON] виїхала з квартири. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2023 року за вих. №4281/02.02.01-22/04/14/23, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статті 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно частини четвертої, п`ятої, шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. За приписами частини другої статті170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Згідно частини третьої, четвертої статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, у Постанові Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 308/12188/18 зроблено висновок про те, що тлумачення статті 4, частини першої статті 170 СК України дає змогу дійти висновку про те, що у разі неможливості (у тому числі, на час пред`явлення позову і вирішення справи) передати дитину родичам, то дитина передається органу опіки та піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дитини й забезпечення тимчасового влаштування дитини. Зазначене повністю узгоджується із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Разом з тим, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду зауважує, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України). Також, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 у справі № 682/2778/17 зроблено висновок про те, що визначаючи відмінність підстав позбавлення батьківських прав від відібрання дитини без такого позбавлення, Верховний Суд виходить з того, що за своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не завжди пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності відібрання дитини від у батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, для захисту особистих та майнових прав дитини і тимчасового влаштування дитини з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Суд зазначає, що відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків та є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення батьківських прав, яке має безстроковий характер, і якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. За такого, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до висновку, що позов в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Таким чином, у відповідачів буде час та можливість проаналізувати свою поведінку стосовно своєї дитини, змінити свій спосіб життя і стати гідними батьківства особами. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів, суд приходить до наступного. Згідно частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дитину, а тому суд приймає рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивач не зазначив кінцевого строку стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнення аліментів обмежити строком перебування дитини на утриманні в органі опіки та піклування. За положеннями частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів суду щодо кінцевого строку стягнення аліментів. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати покладаються на відповідачів. У зв`язку з чим, на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір за пред`явлені немайнові та майнові вимоги в сумі 2147,20 грн.

Outcome: approved