Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Вказувала, що має дочку [PERSON] 2020 року народження, на утримання якої з відповідача за рішенням суду з квітня 2022 року стягуються аліменти у розмірі 2000 грн. Проте з часу присудження аліментів дитина стала вдвічі дорослішою, витрати на її утримання виросли. Водночас відбулося знецінення національної валюти, зростання цін на товари першої необхідності та продукти харчування. При цьому вона не може вийти на роботу, бо дитина потребує домашнього догляду. З огляду на це просила змінити спосіб стягнення аліментів на 1/4 частку всіх видів заробітку відповідача. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що не має змоги сплачувати аліменти у зазначений спосіб, оскільки не працює у зв`язку з доглядом дядька, який є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи. Позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі\~зміни матеріального або сімейного стану,\~погіршення або поліпшення здоров`я\~когось із них та\~в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, у справі 22 серпня 2022 № 712/6313/21. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі, яка розглядається, встановлено, що\~рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.04.2022 року і до досягнення ним повноліття. Отже, з моменту ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки минуло понад 2 роки. За цей час прожитковий мінімум для дітей\~віком до 6 років зріс із 2272 грн у 2022 році до 2 563 грн у 2024 році. Водночас із відкритих джерел відомо, що за два роки війни ціни на базові продукти харчування в Україні зросли на 30-50%. З огляду на це суд вважає, що розмір аліментів у сумі 2000,00 грн є недостатнім для задоволення потреб дитини. Перебування відповідача на обліку в УСЗН як особи, котра доглядає особу з інвалідністю, яка належить\~до третьої\~групи спорідненості, не звільняє його від обов`язку належно утримувати рідну дитину, котра за станом здоров`я також потребує домашнього догляду, що відповідно до статті 182 СК України є обставиною яка враховується судом при визначенні розміру аліментів. Разом з тим матеріали справи не містять доказів щодо того, що дядько відповідача має порушення функцій організму, через які не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, чи має інвалідність II групи, що виникла внаслідок психічного розладу і з огляду на це потребує постійного догляду, що унеможливлює отримання відповідачем інших, окрім соціальної допомоги на догляд за особою з інвалідністю, засобів існування. При цьому\~суд зауважує,\~що матеріальне становище платника аліментів,\~яке враховується\~при визначенні\~розміру аліментів, є оціночним поняття і з-поміж іншого охоплюється наявність у особи рухомого та нерухомого майна, грошових коштів тощо. Наявними у справі документами підтверджено наявність у власності відповідача житлового будинку та транспортного засобу. Водночас його заява про додаткове (понад суму аліментів) матеріальне забезпечення дочки позивачкою заперечується, а відповідачем належними та достовірними доказами не підтверджується. На підставі\~викладеного суд,\~

Outcome: approved