Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

12.12.2023 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на їх користь у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, без офіційної реєстрації шлюбу з 2009 по 2021 рік. В період спільного проживання у них народилось 2 дітей: син, [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . З квітня 2021 року фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинились. Відповідач, забравши дітей, поїхала в м. Кривий Ріг, а позивач продовжив проживати зв місцем реєстрації. В червні 2022 року позивачу від куми Ірини з м. Кривий Ріг стало відомо, що діти знаходяться в лікарні, а їх мати перебуває постійно в стані алкогольного сп'яніння та її навіть не пускають до дітей в лікарню. Позивач відразу зв'язався зі службою у справах дітей Тернівської районної у місті ради м. Кривий Ріг для того, щоб забрати дітей до себе. Приїхавши до лікарні позивач побачив, що діти перебувають у занедбаному стані. Однак, оскільки шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не були зареєстровані, а батько дітей був записаний зі слів матері, то були відсутні правові підстави для передачі йому дітей. Як наслідок, 12.07.2022 р. позивач за спільною згодою з відповідачем звернулись із заявами до Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з питання визнання батьківства позивачем стосовно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до наказів № 19, 20 від 12.07.2022 р. про тимчасове влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ю [PERSON] та [PERSON] , як знайдені, були доставлені до лікувального закладу міста Кривого Рогу працівниками відділення поліції № 5 Криворізького районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області відповідно до акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 25.06.2022 р. [PERSON] до служби у справах дітей з питання повернення дітей в свою родину не зверталась, спосіб життя не змінила, фактично не цікавиться життям дітей, їх станом, зловживає спиртними напоями, не приймає жодної участі в утриманні та вихованні дітей, тобто продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Справу передано головуючому судді 14.12.2023 р. 22.12.2023 р. до суду надійшла відповідь Добрянської селищної ради Чернігівської області, зареєстрована за вх. № ЕП-825/23-вх, з якої вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але 14.11.2022 р. знята з реєстрації за заявою власника житла. 12.01.2024 р. до суду надійшла відповідь виконавчого комітету Криворізької міської ради про те, що [PERSON] була зареєстрована на території ради у період з 29.03.2004 р. до 17.08.2016 р. Таким чином, встановити зареєстроване місце проживання особи неможливо. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.01.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.02.2024 р. Витребувано від органу опіки та піклування Добрянської селищної ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Витребувано від служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2024 р. оголошено перерву у судовому засіданні до 13.03.2024 р. Витребувано повторно від органу опіки та піклування Добрянської селищної ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Витребувано повторно від служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] 13.02.2024 р. від служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради надійшов висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав, зареєстрований за вх. № ЕП-111/24-Вх. 19.02.2024 р. від служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, зареєстроване за вх. № ЕП-125/24-Вх, у якому заявлено про підтримання позовних вимог у повному обсязі. 11.03.2024 р. надійшов висновок органу опіки та піклування Добрянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав, зареєстрований за вх. № ЕП-184/24-Вх. Також від органу опіки та піклування Добрянської селищної ради надійшло клопотання розгляд справи без участі його представника, у якому заявлено про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.03.2024 р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.04.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 23.04.2024 р., для повторного виклику відповідача, в тому числі шляхом повідомлення через розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. 23.04.2024 р. від позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. №1476/24, в якій останній просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 23.04.2024 р. від представника позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 1487/24, в якій останній просив розглядати справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач повідомлена в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.04.2024 р. постановлено перейти до заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9, 10). Як вбачається з наказів № 19, 20 від 12.07.2022 р. про тимчасове влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ю [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] , як знайдені, були доставлені до лікувального закладу м. Кривого Рогу працівниками поліції відділення поліції № 5 Криворізького районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області відповідно до акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 25.06.2022 р. (а. с. 11, 12) . Згідно копій довідок № 392, 393, виданих виконкомом Добрянської селищної ради Олешнянського старостинського округу Чернігівського району Чернігівської області від 15.09.2023 р., діти - [PERSON] та [PERSON] наразі проживають з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Матір дітей разом з сім`єю не проживає (а. с. 13, 14). Згідно довідок № 166, 167, 168 від 10.10.2023 р., виданих дирекцією Олешнянського ліцею ім. С. Ф. Русової Добрянської селищної ради, діти [PERSON] та [PERSON] є учнями даного ліцею. [PERSON] займається вихованням дітей. Діти забезпечені всім необхідним для навчання. Батько відвідує батьківські збори, бере участь у всіх шкільних заходах (а. с. 15, 16, 17). Як вбачається з висновку виконкому Тернівської районної у місті ради № 31/06-31/83 від 13.02.2024 р., з січня 2022 року малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ухилялася від виконання батьківських обов`язків. На адресу служби неодноразово надходили усні і письмові повідомлення від адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 27 Криворізької міської ради, де навчалися діти, щодо неналежного утримання і виховання відповідачем дітей, оскільки остання постійно змінювала місце проживання, зловживала алкогольними напоями, не створювала належних санітарно-гігієнічних умов для проживання дітей, не контролювала їх навчання і не забезпечувала отримання ними освітніх послуг в повному обсязі. Діти часто залишалися без нагляду матері. На зауваження класних керівників і адміністрації закладу [PERSON] не реагувала. Родина була під соціальним супроводженням Криворізького центру соціальних служб, метою якого було підвищення її виховного потенціалу і формування у неї відповідального батьківства, проводилася з нею і профілактична робота, але позитивний результат так і не був досягнутий. 25.06.2022 р. малолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишились без нагляду матері, тому були доставлені та тимчасово влаштовані до лікувального закладу м. Кривого Рогу працівниками поліції. Матір до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради з питань повернення дітей не зверталась, на телефонні дзвінки не відповідала, місцезнаходження її було невідоме. Своє ставлення до батьківства остання не змінила і надалі продовжувала ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. За час перебування у лікувальному закладі, а це майже місяць, відповідач не проявляла до дітей жодної уваги і турботи, не забезпечувала їх харчуванням, одягом і засобами гігієни, їх матеріально не забезпечувала і не цікавилася їх долею в цілому. Також зазначено, що на даний час в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу на розгляді перебуває справа щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно старшої дитини, [PERSON] , оскільки хлопчик теж залишений матір`ю в травні 2023 року, тимчасово влаштований в родину родичів, які і опікуються хлопцем. 09.02.2024 р. спеціалісти служби здійснили вихід за останнім відомим місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Візит був узгоджений заздалегідь, але двері помешкання ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки відповідач не відповідала (а. с. 70, 71). З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є додатком 1 до рішення виконавчого комітету Добрянської селищної ради від 28 лютого 2024 року № 36, вбачається, що з 12.04.2021 р. діти [PERSON] перебували на обліку у справах дітей Добрянської селищної ради як такі, що опинились в складних життєвих обставинах. За час проживання на території Добрянської селищної територіальної громади [PERSON] , за соціальним статусом одинока мати (батько дітей записаний зі слів матері), проживала разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та співмешканцем [PERSON] Старший син [PERSON] , [INFO] , проживав разом зі своєю бабусею в м. Кривий Ріг. До служби у справах дітей надходили скарги на батьків про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Мати зловживала алкогольними напоями, не піклувалась про зовнішній вигляд дітей. Діти часто ставали свідками сварок між співмешканцями та сторонніми особами, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] неодноразово попереджалась про наслідки невиконання своїх батьківських обов`язків, зловживання алкогольними напоями, також притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Сім`я [PERSON] мала ризик вилучення дітей з сім`ї. 19.04.2021 р. [PERSON] разом з дітьми поїхала до м. Кривий Ріг, де залишилась на постійне проживання. За інформацією соціальних служ м. Кривого Рогу 26.06.2022 р. малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були ідентифіковані, як знайдені, та були доставлені до лікувального закладу м. Кривого Рогу, фактично діти залишились без батьківського піклування. Мати за час перебування дітей у лікарні до представників служби з питань повернення дітей не зверталась. 12.07.2022 р. біологічний батько дітей [PERSON] забрав дітей до себе з лікарні. 26.07.2022 р. [PERSON] визнав батьківство, відповідно до заяви були внесені зміни до актового запису щодо відомостей про батька. Сім`я [PERSON] періодично відвідується службою у справах дітей . При спілкуванні з дітьми було з`ясовано, що старша дитина - [PERSON] не має жодного бажання ні бачитись, ні спілкуватись з матір`ю, менша дитина - [PERSON] , звісно, потребує значної уваги зі сторони матері, але як і [PERSON] , [PERSON] має переважно негативні спогади за час проживання з матір`ю в м. Кривий Ріг. За час проживання в с. Олешня [PERSON] зарекомендувала себе як безвідповідальна мати, яка могла залишити дітей без нагляду вдома, зловживала алкогольними напоями, проявляла асоціальну поведінку. Мати не забезпечує дітей матеріально, не цікавиться їх життям та розвитком, станом здоров`я, навчанням у школі, а це в свою чергу означає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування Добрянської селищної ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 76-78). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підсумовуючи встановлені у даній справі обставини, судом встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям та розвитком, не цікавиться навчанням у школі, не забезпечує дітей матеріально, веде асоціальний спосіб життя. Вихованням та матеріальним утриманням дітей займається батько дітей [PERSON] , який створив необхідні умови для проживання та навчання дітей. Неявка відповідача у судові засідання свідчить для суду про відсутність інтересу, байдужість до даного спору. Відтак суд вважає обґрунтованим висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Також необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. Окрім того, згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч. 1 ст. 182 СК України обставини даної справи і вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved