Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У січні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 07 вересня 2022 року позивач уклав з [PERSON] кредитний договір №07.09.2022-100000031, за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 5000 гривень строком на 42 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 2% на день, а також неустойку в розмірі 100 гривень за кожен день прострочки. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень. Однак [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг за кредитним договором №07.09.2022-100000031 від 07 вересня 2022 року в загальному розмірі 10600 гривень 00 копійок, що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 5000 гривень 00 копійок та боргу за процентами в розмірі 5600 гривень 00 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за означеним кредитним договором. Тому ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором №07.09.2022-100000031 від 07 вересня 2022 року в розмірі 10600 гривень 00 копійок. Ухвалою судді Баришівського районного суду від 16 лютого 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у п.3 резолютивної частини позовної заяви (а.с.7) просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав. Він був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 вересня 2022 року ТОВ «Споживчий центр» уклав з відповідачем кредитний договір №07.09.2022-100000031, за яким позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 5000 гривень строком на 42 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 2% на день, а також неустойку в розмірі 100 гривень за кожен день прострочки. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією від 07 вересня 2022 року (а.с.30). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за кредитним договором №07.09.2022-100000031 від 07 вересня 2022 року. Тому у нього виник борг в загальному розмірі 10600 гривень 00 копійок, що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 5000 гривень 00 копійок та боргу за процентами в розмірі 5600 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.22). З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути борг за кредитним договором №107.09.2022-100000031 від 07 вересня 2022 року в розмірі 10600 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 05 січня 2024 року (а.с.1). На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved