Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю її, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з грудня 2016 року по день смерті останньої [INFO] . Мотивує свою заяву тим, що [INFO] померла її хрещена [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що померла була власницею цієї квартири. Заявниця зазначає, що [PERSON] була одиникою жінкою, родичів не мала. З грудня 2016 року вона почала хворіти і фактично з того часу заявниця здійснювала за нею догляд, проживали разом, як одна родина, вели спільне господарство. З 2021 року заявниця постійно супроводжувала [PERSON] у лікарських установах, оскільки за станом здоров`я вона не могла самостійно цього робити. Вказує, що у встановлений законом строк після смерті спадкодавиці [PERSON] вона звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус їй відмовив, оскільки не прослідковується факт родинних відносин, а заповіт не посвідчено, роз`яснив, що вона може відноситися до четвертої черги спадкоємців, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше 5 років до моменту відкриття спадщини. Враховуючи наведене, просить заяву задовольнити. Згідно з інформаційною довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою 28.03.2024 року Відділом ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44). Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 08.04.2024 року відкрито окреме провадження у справі та призначено до розгляду на 29.04.2024 року о 09-00 год., з викликом сторін, встановлено заінтересованим особам строк для подання письмових заперечень проти заяви та посилань на докази, якими вони обґрунтовуються; Витребувано від Лубенської державної нотаріальної контори (37502, м. Лубни, Полтавська область, пл. Вокзальна, 7) копію спадкової справи № 69232878, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 45, 46). У судовому засіданні 29.04.2024 року заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Натомість надав суду заяву про проведення розгляду справи без його присутності, при вирішенні заявлених [PERSON] вимог, покладається на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, що викладені у заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, заслухавши доводи заявника, прийшов до висновку, що вимоги заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла в м. Гребінка Лубенського району Полтавської області 17.02.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.02.2022 року Гребінківським відділом ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 67 та копією Лікарського свідоцтва про смерть № 2 від 18.02.2022 року, виданого КНП «Гребінківська міська лікарня» (а.с. 15). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину № 136 від 16.03.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області, [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується також витягом з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 204293860 від 16.03.2020 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59832168 від 16.03.2020 року, технічним паспортом на квартиру у будинку квартирного типу за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35-40). Згідно з довідкою про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні-будинку, осіб № 2022 від 05.04.2022 року, виданою виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, разом з [PERSON] , на час її смерті, за адресою: [ADDRESS] ніхто зареєстрований не був (а.с. 53). Зі спадкової справи № 54/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 08.04.2022 року подала до Гребінківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не звертались. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68782076 від 08.04.2022 року, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 51-58). Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2022 року № 326/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] , оскільки у [PERSON] не прослідковується факт родинних відносин зі спадкодавцем (а.с. 20, 56-57). На підтвердження доводів щодо ведення спільного господарства, спільного проживання разом з померлою [PERSON] , придбання для неї ліків та в подальшому здійснення поховання за власний кошт заявником [PERSON] було надано виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 381/60/74 від 24.01.2021 року та № 989/117 від 15.12.2022 року, чеки про придбання ліків, накладні про оплату ритуальних товарів, рахунок № 22/04від 22.04.2023 року за оплату гранітного пам`ятника, де платником вказано [PERSON] (а.с. 21-33). Крім того, у матеріалах справи наявний «від руки» написаний заповіт [PERSON] від 06.01.2022 року та додаток до нього, у яких вказано, що свою квартиру за адресою: [ADDRESS] , вона заповідає своїй хрещениці [PERSON] (а.с. 16-17). Однак суд не приймає до уваги вказаний заповіт, оскільки він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. За вказаних обставин, заявниця позбавлена можливості оформити спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] . При прийнятті рішення суд врахував наступне. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з ст. 1217, ч.2 ст.1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно вимог ч.4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] з 2016 року. Остання була самотньою людиною, дітей не мала, хворіла та потребувала сторонньої допомоги, інших спадкоємців судом не встановлено. Суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, приймали участь у спільних витратах на утримання житла, придбання ліків. Вищевказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Факт спільного проживання заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останньої, підтверджуються також показами свідків. Так, свідки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підтвердили суду, що померла [PERSON] є хрещеною заявниці. Остання була самотньою людиною, через хворобу потребувала догляду. [PERSON] більше п`яти років, до смерті останньої, доглядала її. Проживали як одна сім`я. Об`єктивних підстав ставити під сумнів покази даних свідків у суду не має. Отже, факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останньої, знайшов своє підтвердження в ході розгляду даної справи. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Факт, про вставлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав після смерті [PERSON] і не пов`язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно [PERSON] , судом в ході розгляду заяви не встановлено. За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність у [PERSON] та [PERSON] відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, а тому, заяву необхідно задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявницею при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 616 гривень 50 копійок, що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а. с. 1). Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved