Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до АТ «Акцент-банк» про зобов`язання вчинити дії по перерахунку платежів за договором фінансового лізингу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 січня 2022 року між ним та АТ «Акцент-банк» був укладений договір фінансового лізингу №АРСS000000000158531, за умовами якого відповідач передав йому грошові кошти в сумі 288575 грн. для придбання автомобіля, а він в свою чергу зобов`язався повернути ці кошти протягом п`яти років щомісячними рівними платежами в сумі\~ 8440 грн. Щомісячний платіж включає в себе вартість (суму) предмету лізингу, відсотки (суму) за користування предметом лізингу, комісії (суму) лізингової компанії. Позивач стверджує, що ним своєчасно та в повному обсязі виконуються всі зобов`язання, передбачені вказаним договором. Однак, з 21 червня 2022 року у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації він був призваний на військову службу і по даний час він проходить військову службу у в/ч [NUMBER] . 29 серпня 2023 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку відповідно до додатку №2 до договору фінансового лізингу, починаючи з липня 2022 року і по даний час, зарахувавши надлишково сплачені кошти на погашення відсотків та комісії лізингової компанії в рахунок погашення вартості предмету лізингу, оскільки Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У своїй відповіді від 19 вересня 2023 року АТ «Акцент-банк» відмовило йому у проведенні перерахунку посилаючись на те, що договір лізингу є договором змішаного типу та містить елементи договору оренди й договору купівлі-продажу транспортного засобу. Вважаючи цю відмову незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, [PERSON] просив визнати неправомірними дії відповідача по стягненню з нього платежів за користування предметом лізингу та комісії лізингової компанії з моменту його призову на військову службу 21 червня 2022 року по час розгляду справи за договором фінансового лізингу №АРСS000000000158531 від 21 січня 2022 року; зобов`язати АТ «Акцент-банк» здійснити перерахунок платежів по вказаному договору, зарахувавши надлишково сплачені кошти за користуванням предмету лізингу та комісію лізингової компанії на погашення вартості предмету лізингу. У відзиві на позовну заяву АТ «Акцент-банк» просило відмовити у задоволенні позову повністю та зазначило, що позивач здійснює підміну поняття щодо правової природи виникнення зобов`язань за кредитним договором та договором фінансового лізингу. Ключова відмінність лізингу від кредиту полягає в тому, що при лізингу клієнт отримує не гроші, а необхідне майно (орендує його на термін дії договору з правом викупу). Оскільки між сторонами було укладено саме договір лізингу, відтак відносини між ними врегульовуються відповідними нормами національного законодавства, що регулюють відносини з лізингових договорів. Позивач не отримував від відповідача грошові кошти в позику, а отримав в фактичне користування автомобіль «Мазда 6», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , за який і сплачував\~ лізингові платежі, а не проценти за користування кредитними коштами. Обов`язок позивача зі сплати всіх лізингових платежів означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна та оплати відсотків за користування предметом лізингу, як орендної плати за фактичне користування майном. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~ не звільняє військовослужбовців від обов`язку сплачувати лізингові платежі, оскільки не охоплює лізингові правовідносини.\~ Інших договорів, в тому числі і кредитних, між банком і позивачем не укладено. Ухвалою від 27 листопада 2023 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 24 квітня 2024 року суд залишив без задоволення клопотання [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та залишив без розгляду заяву позивача про зміну предмету позову. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач скористався свої правом на подання відзиву, водночас позивач відповідь на відзив не подав. Суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 січня 2022 року [PERSON] (лізингоодержувач) шляхом підписання заяви № АРСS000000000158531 дав свою згоду на приєднання до публічного договору фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті АТ «Акцент-банк» (лізингодавець) www.a-bank.com.ua. Згідно з п. 14.1.1 договору лізингодовець передає лізингоодержувачу в фінансовий лізинг автомобіль, найменування, вартість та індивідуальні ознаки якого наведено у додатку 1 «Специфікація та Акт приймання-передачі». Сторонами договору визначено строк лізингу 60 місяців з моменту підписання додатку 1 Специфікація та Акт приймання-передачі». Сторони визнали, що на виконання вказаних умов [PERSON] було передано предмет фінансового лізингу - автомобіль марки «Мазда 6», 2016 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , вартістю 410000 грн. Вказане, також, підтверджується додатком №1 до договору фінансового лізингу «Специфікація та акт приймання-передачі» та наданою позивачем заявою від 21 січня 2022 року про визначення [PERSON] належним користувачем автомобіля. Відповідно до пункту 14.1.3 вказаного договору [PERSON] \~ зобов`ячався здійснювати щомісячні платежі за предмет лізингу, які включають в себе: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі згідно з додатком 2; відсотки за користування предметом лізингу в розмірі згідно з додатком\~ 2; щомісячну комісію лізингодавця в розмірі згідно додатку 2. У випадку дострокового погашення зобов`язань за цим договором, лізингоодрежувач зобов`язався спачувати комісію за проведення щомісячного моніторингу об`єкта лізингу за період фактичного строку лізингу. Щомісячні платежі повинні здійснюватися згідно з 10 по 15 число кожного місяця, в розмірі 8440 грн. (п.14.1.4 та 14.2 договору та додаток 2 до договору фінансового лізингу). На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач надав квитанції про перерахування коштів. Позивач із 21 червня 2022 року і по день видачі довідки перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою командира військової частини від 28 червня 2022 року та військовим квитком серії [NUMBER] . 29 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-банк» із заявою, в якій просив провести йому перерахунок відповідно до додатку №2 до договору фінансового лізингу № АРСS000000000158531 від 20.01.2022, починаючи з 07 місяця 2022 року, зарахувавши надлишково сплачені кошти на погашення відсотків та комісії лізингової компанії в рахунок погашення вартості предмета лізингу. Листом від 19 вересня 2023 року відповідач повідомив позивача, що договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму)\~ й договору купівлі-продажу транспортного засобу. А тому товариство відмовило позивачу в задоволенні запиту щодо не нарахування відсотків на період військової служби. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту (у редакції станом на день мобілізації позивача): військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до статей 11, 629 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 628,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг - це вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону. Пунктом 3 частини другої статті 21 наведеного Закону передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі. Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення містяться в статті 19 Закону України «Про фінансовий лізинг». Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Так, згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що до складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Таким чином стаття 16 Закон України «Про фінансовий лізинг» не містить приписів щодо вичерпного переліку зазначених у ній платежів та дозволяє сторонам вільно визначатися з іншими витратами лізингодавця, які, на їх розсуд, мають бути включені до складу лізингових платежів, оскільки безпосередньо пов`язані з виконанням певного договору. Зазначені положення статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» стосовно визначення порядку сплати лізингових платежів договором та щодо права сторін визначати склад лізингових платежів узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.07.2018 року у справі № 911/2449/17, від 26.04.2018 року у справі N 911/3483/16, від 21.02.2020 у справі №910/10191/17. Лізингові платежі, сплачені лізингоодеожувачем\~ як частина відшкодування вартості предметів лізингу, за своєю суттю є оплата предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №904/2357/20 від 15.01.2021. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що укладений сторонами договір фінансового лізингу є формою зобов`язання, за яким АТ «Акцент-банк» передав [PERSON] автомобіль марки «Мазда 6», за який останній повинен був сплачувати лізингові платежі згідно з графіком лізингових платежів, що був невід`ємною частиною укладеного сторонами договору фінансового лізингу. В постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №910/2153/19, від 31 жовтня 2019 року у справі №910/2219/19, від 21 листопада 2019 у справі №910/2233/19, від 15 січня 2020 року у справі №910/2242/19 зроблено правовий висновок про те, що у ч.2 ст.806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК), тому до договору лізингу можуть застосовуватися лише норми параграфу 1 глави 58 ЦК України, якою врегульовані загальні положення про найм (оренду). А тому, погоджений сторонами платіж у вигляді відсотків за користування об`єктом лізингу за своєю правовою природою є фактично платою за найм транспортного засобу, як визначено ст. 762 ЦК України. Водночас, кредитні правовідносини регулюються главою 71 ЦК України.\~ А тому, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки між сторонами укладено не кредитний договір, а договір лізингу. Крім того, з дослідженого судом графіку встановлено, що до лізингового платежу входять платіж по відшкодуванню частини вартості об`єкта лізингу, відсотки за користування об`єктом лізингу та щомісячна комісія. Звертаючись до суду з наведеним позовом позивач просить, з посиланням на ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов`язати відповідача здійснити перерахунок платежів за користування предметом лізингу та комісію лізингової компанії на погашення вартості предмету лізингу. Однак наведеною нормою Закону передбачено звільнення військовослужбовців від сплати саме штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань, а також процентів за користування кредитом. Тобто, Закон не розповсюджує свою дію в цій частині на нараховану відповідачем комісію, яка не є ані штрафною санкцією, ані неустойкою, ані процентами за користування кредитом. Загальний же розмір процентів, які просить перерахувати відповідач, за весь період дії договору становить 08 грн. 39 коп., що у порівнянні з вартістю предмету лізингу, є незначною сумою та суттєво не впливає, на думку суду, на розмір лізингового платежу в цілому. Слід також зауважити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» №2459-ІХ від 27 липня 2022 року, який набрав чинності 19 серпня 2022 року, внесено зміни до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» шляхом доповнення словами: «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Таким чином, з 19 серпня 2022 року законодавець унормував загальні правила щодо нарахування відсотків у зобов`язальних правовідносинах військовослужбовців. При цьому вказані обмеження не застосовуються в разі укладення ними договір щодо придбання автомобілів. Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність підстав для визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання його здійснити перерахунок коштів за договором фінансового лізингу, суд вважає, що\~ позов є необґрунтованим та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed