Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

08 листопада 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Дане житло належало його матері [PERSON] згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 грудня 1992 року по справі № 2-123. З вересня 1999 року його мати [PERSON] , [INFO] , вийшла з дому і більше до нього не повернулася. З моменту зникнення вона жодного разу не виходила на зв`язок, ніхто зі знайомих, сусідів не бачив та не чув про неї. Протягом певного періоду заявник неодноразово звертався до правоохоронних органів, проте жодних результатів це не дало. Протягом 24 років матір [PERSON] більше не поверталася, за місцем проживання не з`являлася і відносини ні з ким не підтримує. За фактом зникнення матері заявником подано звернення до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, але вжитими на момент проведення перевірки заходами встановити місцезнаходження матері, громадянки [PERSON] , [INFO] , не представилося за можливе. Робота в даному напрямку продовжується. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2022 року у справі № 344\\14627/21 за заявою [PERSON] зниклу [PERSON] визнано безвісно відсутньою. У даному рішенні вказані всі обставини зникнення [PERSON] . Заявник вказує, що між ним та матір`ю [PERSON] , яку він просить визнати безвісно відсутньою, існує матеріально-правовий зв`язок, а саме з метою реалізації права на прийняття спадщини. За таких обставин заявник просить оголосити померлою [PERSON] , [INFO] , громадянку України, останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2023 дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною заявою. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув, проте до суду подано клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи. Суд, вислухавши заявника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2022 року по справі № 344/14627/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутньою (а.с. 6-8). Як вбачається з листа Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що адресований [PERSON] , вжитими на момент проведення перевірки заходами встановити місцезнаходження громадянки [PERSON] , [INFO] , не представилося за можливе. Робота в даному напрямку продовжується. У разі подальшого встановлення місцезнаходження громадянки [PERSON] заявника буде повідомлено додатково (а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва, про народження, виданого повторно, батьками [PERSON] , [INFO] , є мати [PERSON] (а.с. 49). Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 3 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої \~статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У частині третій статті 46 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Положення\~статті 47 Цивільного кодексу України\~передбачають, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Одночасно пункт 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки заявником у судовому засіданні доведено факт відсутності фізичної особи [PERSON] у місці постійного проживання та відсутність відомостей про місце її перебування протягом більше двадцяти чотирьох років (з 1999 року) і визнання його матері померлою потрібно заявнику для реалізації свого права на спадщину, тому суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог заяви про оголошення [PERSON] померлою. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги заяви про оголошення фізичної особи померлою підлягають задоволенню. На підставі частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати заявнику не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 46, 47 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved