Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

16 січня 2024 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , за підписом представника [PERSON] , до Новодністрвоської міської ради про визнання\~права власності\~на 1/2\~квартири за\~набувальною давністю. В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] \~зазначив,\~що [PERSON] , з 22.08.1995 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира складається з 1-ї кімнати: загальна площа якої складає 36,6 кв.м, житлова площа 22,6 кв.м. Розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду при виконкомі Новодністровської селищної ради від 22.07.1993 року серії САЕ №059191, реєстровий №212 вказану квартиру було передано у приватну спільну сумісну власність громадянам [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з 22.07.1993 року позивач [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , на праві приватної, спільної сумісної власності, що дорівнює кожному з них по частині квартири. Оскільки на момент отримання свідоцтва про право власності на житло позивач був неповнолітнім, було прийнято рішення видачі технічного паспорта на [PERSON] , який [INFO] помер у м. Новодністровськ Чернівецької області. Після його смерті відкрилась спадщина на частини вказаної квартири. Однак, з моменту смерті спадкодавця по теперішній час спадщину ніхто не прийняв, за життя спадкодавцем, на скільки відомо позивачу, заповіт не складався. Новодністровська міська рада не визнавала спадщину відумерлою на зазначеної квартири та іншим чином не здійснювала відчуження, реєстрацію чи набуття права власності на частину вказаної квартири. Водночас, проживаючи в даній квартирі та досягнувши повноліття, позивач сплачував комунальні та всі інші витрати, пов?язані з її утриманням квартири, зберігав у ній свої речі, тому просить визнати за [PERSON] права власності на частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Ухвалою суду від 16.01.2024р. відкрито загальне позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи та призначено справу до підготовчого судового засідання на 13 лютого 2024 року о 12 год. 00 хв. Ухвалою суду від 27.02.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 березня 2024 року о 15 год. 00 хв., яке відкладено на 26 березня 2024 року о 11 год. 00 хв. Ухвалою суду від 26.03.2024р. повернуто до стадії підготовчого судового засідання та витребувано докази. 26.03.2024 року [PERSON] подав заяву про долучення доказів, зокрема адвокатського запиту до Державного архіву Чернівецької області, відповіді заступника директора Державного архіву Чернівецької області Слепинюк О., розпорядження представника президента України №279 від 06.07.1992 року Про передачу житлового фонду та комунального господарства смт. Новодністровськ на баланс селищної Ради народних депутатів, відповідь №18-123-01927 від 21.12.2023 року заступника начальника Регіонального віділення начальника Управління забезпечення реалізації повноважень у Чернівецькій області Комаровської І., відповідь Фонду державного майна України. 01.04.2024 року завідувач Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Панасюк В.М. надала витребувані судом докази, а саме зазначила, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), заповіти та спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутні. Ухвалою суду від 09.04.2024р. за клопотанням представника позивача [PERSON] замінено неналежного відповідача належним, а саме Новодністровську міську раду на Дністровську районну державну адміністрацію та призначено підготовче судове засідання на 30 квітня о 10 год. 30 хв. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Голова Дністровської районної державної адміністрації Якубенко В. 30.04.2024 року подав до суду заяву, в якій вказав, що Дністровська районна державна адміністрація не заперечує проти ухвалення судом рішення про визнання права власності на квартири за набувальною давністю. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважав за можливе провести судове засідання за відсутності сторін по справі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240, ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд дійшов висновку про проведення судового засідання у відсутності сторін по справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частинами 3,4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст.206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. До\~ухвалення судового\~рішення у\~зв`язку з\~відмовою позивача\~від позову\~або визнанням\~позову відповідачем\~суд роз`яснює\~сторонам наслідки\~відповідних процесуальних\~дій,\~перевіряє,\~чи не\~обмежений представник\~відповідної сторони\~у повноваженнях\~на їх\~вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] , з 22.08.1995 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту. Вказана квартира складається з 1-ї кімнати: загальна площа якої становить 36,6 кв.м, житлова площа 22,6 кв.м. (а.с.6). Розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду при виконкомі Новодністровської селищної ради від 22.07.1993 року серії САЕ №059191, реєстровий №212 вказану квартиру було передано у приватну спільну сумісну власність громадянам [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.7). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.08.1993 року серії [NUMBER] , реєстровий №212 було прийняте рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та видано витяг за №27415313 Сокирянською філією Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 23.09.2010 року, що підтверджується копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Технічний паспорт видано на ім`я [PERSON] , який [INFO] помер у м. Новодністровськ Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Як вказав позивач, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на частини вказаної квартири. Однак, з моменту смерті спадкодавця по теперішній час, спадщину ніхто не прийняв, за життя спадкодавцем, на скільки відомо позивачу, заповіт не складався. Вказане підтверджується інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яку надала суду [PERSON] (а.с.100). Як вбачається з відповіді на адвокатський запит представника позивача №778 від 22.06.2023 року, Новодністровська міська рада не визнавала спадщину відумерлою на зазначеної квартири та іншим чином не здійснювала відчуження, реєстрацію чи набуття права власності на частину вказаної квартири (а.с.38). Позивач, досягнувши повноліття сплачував комунальні та всі інші витрати, пов?язані з її утриманням квартири, зберігав у ній свої речі, тобто продовжував відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше, ніж 10 років. На підтвердження даного факту суду надані розрахункові книжки, квитанції та чеки про оплату комунальних послуг на ім?я [PERSON] ; довідка про зареєстрованих осіб (а.с. 6, 11-37). Відповідно до розпорядження представника президента України №279 від 06.07.1992 року Про передачу житлового фонду та комунального господарства смт. Новодністровськ на баланс селищної Ради народних депутатів було призначено комісію для передачі об`єктів житлово-комунального господарства смт. Новодністровськ з балансу Дністровського каскаду ГЕС і ГАЕС, управління будівництвом ДКГВ на баланс Новодністровської селищної Ради народних депутатів. Однак, дане розпорядження винесено до дати смерті [PERSON] , який [INFO] помер у м. Новодністровськ Чернівецької області, а на час смерті [PERSON] в Україні діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, відповідно до пунктів 2 та 5 частини 1 статті 555 якого спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини, то виникла необхідність у заміні первісного відповідача. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.. 19 Закону України «Про місцеві державні адіміністрації» місцева державна адміністрація здійснює на відповідній території управління об`єктами, що перебувають у державній власності та передані до сфери її управління, сприяє створенню на цих об`єктах систем управління якістю, систем екологічного управління, інших систем управління, приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств, установ і організацій, що належать до сфери її управління, а також здійснює делеговані відповідною радою функції управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад. Як вбачається з відповіді Фонду державного майна України, на сьогодні відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням: [ADDRESS] від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Реєстру не надавались. Відтак, суд вважає, що на сьогоднішній день управління спірним майном, що знаходиться в державній власності, здійснює Дністровська районна державна адміністрація від імені держави, оскільки на момент смерті [PERSON] м. Новодністровськ входило до складу Сокирянського району, що в подальшому увійшов до складу Дністровського району. Суду наданий звіт від 19.06.2023 року про незалежну оцінку вартості майна однокімнатної квартири [ADDRESS] , із якого вбачається, що вартість вищезазначеної квартири становить 342\~444,00 грн. без ПДВ (а.с.40-61). Дністровська районна державна адміністрація позов визнала. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном і понад 10 років та продовжує відкрито, безперервно проживати у квартирі [ADDRESS] , визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. При цьому, на думку суду, визнання позову відповідачем не суперечитиме закону, не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому дане визнання позову приймається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 856, 11 грн., при цьому позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 856, 11 грн. з державного бюджету. На підставі ст.ст. 16,\~328,\~344\~ЦК України та

Outcome: approved