Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з заявою про встановлення факту смерті її\~колишнього чоловіка та батька її дитини [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Донецьку.. Заявник зазначає, що\~у зв`язку зі збройною агресією Росії вона була вимушена покинути зареєстроване місце проживання та переміститися до с. Новотроіцьке Дніпропетровської області. Її колишній чоловік залишився у м.Донецьку. [INFO] батько її дитини [PERSON] помер перебуваючи у м.Донецьку. Померлий був похований родичами колишнього чоловіка у м.Донецьку. Через введення воєнного стану, та активні бойові дії на території Донецьку заявник не має можливості отримати документи про смерть. У зв`язку з викладеними обставинами, звертається до суду з відповідною заявою для встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Ухвалою від 12 квітня 2024 року у справі відкрите окреме провадження. а також витребувано від Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відомості щодо наявності або відсутності актового запису про смерть гр. [PERSON] [INFO] . На виконання ухвали суду Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за вих. №672/31.19-31 від 20.04.2024 року надані відомості щодо наявності або відсутності актового запису про смерть гр.. [PERSON] [INFO] , що передані головуючому судді 06 травня 2024 року. В судове засідання заявник не з`явився, у поданій заяві просить слухати справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом. Вивчивши підстави поданої заяви, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Зі змісту\~ст. 4 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2\~ст. 317 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4\~ст. 273 ЦПК\~і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35\~ЦПК. Судом встановлено, що\~ [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік заявника, доводиться малолітній доньці заявника [PERSON] , [INFO] батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] від 09.01.2014 року та копією рішення суду у справі № 229/4027/17 від 15 листопада 2017 року про розірвання шлюбу, які посвідчені у встановленому законом порядку заявником. Відповідно до довідки № 1226-7001029461 від 15.04.2022 року [PERSON] , [INFO] є внутрішньо переміщеною особою. З відповіді Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 20.04.2024 року вбачається, що актовий запис про смерть складений на гр. [PERSON] , [INFO] за даними Державного реєстру актів цивільного стану відсутній. Заявник посилається, на те, що судам слід розглядати категорію справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та території, де ведуться активні бойові дії, без обмеження\~у доступі до правосуддя. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до п. 1\~Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»\~визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Між тим, в даному випадку в підтвердження факту смерті [PERSON] заявник не надає жодного документу, який міг би підтвердити смерть [PERSON] , не вказує причину смерті останнього (лікарське свідоцтво/довідка), місце смерті (адреса) та інші документи, необхідні для встановлення даного факту. Суд не може прийняти до уваги надані заявницею фото, тому як з них неможливо ідентифікувати особу померлого. Інші документи в матеріалах справи відсутні. Свідоцтва про державну реєстрацію смерті, видані компетентними органами іноземних держав, (в тому числі і на тимчасово окупованій території України) визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed