Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач 30.12.2023 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 2001374666401 від 07.08.2019 у розмірі 103286,80 грн, № 1001635096901 від 13.07.2020 у розмірі 33133,85 грн, № 1010007720 від 17.12.2020 у розмірі 8396,26 грн. Загальний розмір заборгованості становить 144816,91 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтуванні позову представник позивача зазначає, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено наступні кредитні договори: -№ 2001374666401 від 07.08.2019, за яким позичальнику було видано кредитну картку зі встановленим лімітом 25000,00 грн, який пізніше було підвищено до 68000,00 грн; -№ 1001635096901 від 13.07.2020, за яким було видано кредит у розмірі 40000,00 грн; -№ 1010007720 від 17.12.2020, за яким було видано кредит у розмірі 15500 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, не надавав своєчасно кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 29.10.2023 у нього виникла заборгованість у розмірі 144816,91 грн, з яких: -за кредитним договором № 2001374666401 від 07.08.2019 103286,80 грн, з яких: 67999,80 грн заборгованість за кредитом, 35287,00 грн заборгованість за процентами; -за кредитним договором № 1001635096901 від 13.07.2020 33133,85 грн, з яких: 17584,27 грн заборгованість за кредитом, 1,58 грн заборгованість за процентами, 15548,00 грн заборгованість за комісією; -за кредитним договором № 1010007720 від 17.12.2020 8396,26 грн, з яких: 5615,06 грн заборгованість за кредитом, 0,5 грн заборгованість за процентами, 2780,70 грн заборгованість за комісією. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.03.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 07.08.2019 [PERSON] підписав заяву № 2001374666401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з заявою, відповідачу відкривається поточний рахунок на його ім`я та надається кредитна картка з кредитним лімітом у розмірі 25000,00 грн. 13.07.2020 [PERSON] підписав заяву № 1001635096901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з заявою, відповідачу надається споживчий кредит у розмірі 40000 грн на 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1196,00 грн щомісяця. 17.12.2020 [PERSON] підписав заяву № 1010007720 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з заявою, відповідачу надається споживчий кредит у розмірі 15500 грн на 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 463,45 грн, спосіб надання кредиту банківський переказ. Згідно з платіжною інструкцією № TR.43032319.71428.8810 від 13.07.2020, платник - [PERSON] перерахував отримувачу [PERSON] , грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. Призначення платежу надання кредитних коштів за договором № 1001635096901 від 13.07.2020. Відповідно до платіжної інструкції № TR.46296757.56164.8810 від 17.12.2020, платник [PERSON] перерахував отримувачу [PERSON] , грошові кошти у розмірі 15500,00 грн. Призначення платежу надання кредитних коштів за договором № 1010007720 від 17.12.2020. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 2001374666401 від 07.08.2019 зі всіма змінами і доповненнями до нього, станом на 29.10.2023, заборгованість становить 103286,80 грн, з яких: -67999,80 грн заборгованість за сумою кредиту; -35287,00 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 1001635096901 від 13.07.2020 станом на 29.10.2023, заборгованість становить 33133,85 грн, з яких: -17584,27 грн заборгованість за сумою кредиту; -1,58 грн заборгованість за відсотками; -15548,00 грн заборгованість за комісією. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 1010007720 від 17.12.2020 станом на 29.10.2023, заборгованість становить 8396,26 грн, з яких: -5615,06 грн заборгованість за сумою кредиту; -0,5 грн заборгованість за відсотками; -2780,70 грн заборгованість за комісією. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~(тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України). Згідно зі змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, позивач надав копії заяви № 2001374666401 від 07.08.2019, № 1001635096901 від 13.07.2020, № 1010007720 від 17.12.2020 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копії паспортів споживчого кредиту, копію публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копії додатків № 1, № 2, № 3, № 4 до ДКБОФО, довідку про збільшення кредитного ліміту, платіжні інструкції, розрахунки заборгованості, виписки по рахункам. Відповідачем не надано заперечень щодо того, що він підписував вищевказану заяву, отримував в банку позивача кредитну картку, а також користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що він отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно з платіжними інструкціями, виписками по рахункам, відповідач отримував кошти у розмірі 40000,00 грн, 15500,00 грн. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У цьому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою\~споживачем банківських послуг. Згідно зі ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1, 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~(тут і далі\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про споживчий кредит\~вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживач\~- фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Згідно з п. 8, 9, 11 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~у договорі про споживчий кредит зазначаються процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит (усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит тощо. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»,\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Також судом встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт видачі відповідачу кредитної картки, про яку йдеться в заяві № 2001374666401 на приєднання до ДКБОФО. Відповідно до ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції\~є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Розрахунок заборгованості за кредитом не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості відповідача, оскільки не є документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Посилання позивача на наявність роздрукованого\~розрахунку заборгованості\~за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 216/1704/17. Враховуючи вищезазначене, те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, ненадання позивачем документів первинної бухгалтерської документації, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити частково V. Розподіл судових витрат між сторонами. Як\~ встановлено\~п. 1 ч. 1\~ ст.\~ 176\~ ЦПК\~ України,\~ ціна позову визначається \~у позовах\~про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. Згідно\~зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022, прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2684 грн з 01.01.2023. Ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. Ціна позову\~ 144816,91 грн. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) вказав, що п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved