Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

28 лютого 2024 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що 28 квітня 2020 року відповідач отримав від нього в борг 55000 грн. з обов`язком сплачувати за користування коштами 3% на місяць, про що власноручно склав розписку та зобов`язався повернути позику та нараховані відсотки до 28 грудня 2020 року. 09 листопада 2020 року він повернув лише частину позики в сумі 15000 грн., а залишок боргу зобов`язався повернути 28 серпня 2021 року зі сплатою щомісяця відсотків за користування чужими коштами в розмірі 4% на місяць. Однак позичені кошти разом з нарахованими відсотками відповідач, незважаючи на неодноразові усні вимоги, йому не повернув. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 81600 грн., з яких 40000 грн. - основна сума боргу, та 41600 грн. - нараховані відсотки, та витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що відповідач отримав від позивача в борг 55000 грн., зі сплатою 3% на місяць за користування грошовими коштами, які мали нараховуватися до 28 числа кожного місяця, про що власноручно склав розписку. За вказаною розпискою отримані в борг кошти разом з відсотками відповідач зобов`язався повернути до 28 липня 2020 року (а.с.5). За змістом розписки, 28 липня 2020 року відповідач борг в сумі 55000 грн. не повернув, та зобов`язався його повернути до 28 серпня 2020 року. 28 серпня 2020 року відповідач знову борг в сумі 55000 грн. не повернув, зобов`язавшись віддати кошти до 28 грудня 2020 року та сплачувати з 28 серпня 2020 року, відсотки за користування коштами в розмірі 4% на місяць. 09 листопада відповідач повернув позивачу 15000 грн., а залишок боргу в розмірі 40000 грн. зобов`язався сплатити до 28 липня 2021 року та сплачувати відсотки у розмірі 4% щомісяця ( а.с.18). Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, у строк визначений розпискою грошових коштів та нарахованих відсотків за користування ними не повернув. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, які отримані відповідачем за розпискою від 28 квітня 2020 року у позику у національній валюті - гривні, наразі не повернуті, відповідно враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за позикою в розмірі 40000 грн. Крім цього за складеною розпискою відповідач зобов`язався сплачувати позивачу відсотки у розмірі 4 % від суми позики починаючи з 28 серпня 2020 року. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за розпискою від 28 квітня 2020 року в загальній сумі 41600 грн. за 26 місяців, які передували зверненню до суду з вказаною позовною заявою, як про те зазначав позивач у позовній заяві, а саме 40000 х 4% х26 місяців = 41600 грн. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 60 коп.

Outcome: approved