Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітньої дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з 12 жовтня 2023 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем. Майже п`ять років подружжя проживає окремо, відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, жодної матеріальної допомоги тривалий час не надає. Зазначає, що відповідач є здоровою, працездатною людиною і повинен виконувати свої батьківські обов`язки. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. До того ж, у позовній заяві просила розгляд справи проводити без виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву або клопотань з процесуальних питань до суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 12 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (попереднє прізвище - Бабич) Комарівської сільської радою Ізюмського району Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 травня 2015 року Комарівською сільською радою Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 02, свідоцтва про народження виданого 01 грудня 2010 року Комарівською сільською радою Ізюмського району Харківської області, актовий запис № 4, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2007 року Комарівською сільською радою Ізюмського району Харківської області відповідач [PERSON] є батьком, а позивач матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 02-02-18/480 від 02 травня 2023 року позивач зареєстрована в [ADDRESS] , разом із нею проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 11 червня 2021 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У відповідності до вимог ч.1 та ч.2\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ратифікованої\~Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991\~Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1,2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач має задовільний стан здоров`я, працездатний, інвалідності відсутні, не має тяжких захворювань (відсутні докази, які могли б спростувати встановлені факти), інших осіб на утриманні не має. Виходячи з вищевказаних норм\~Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти позивача проживають разом із нею та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей правомірними. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що ч. 1\~ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, відповідно до ч. 5\~ст. 183 СК України, розмір аліментів на трьох дітей - половина заробітку, а також беручи до уваги, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, слід задовольнити та стягувати аліменти із відповідача на утримання дітей в примусовому порядку в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Щодо стягнення аліментів з 12 жовтня 2023 року суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 та ч. 2\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Слід зазначити, що ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені йому листи та інші подібні дії. Отже, обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.? З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 638/14498/23 про стягнення аліментів, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] було залишено без руху та в подальшому повернуто без розгляду. Як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року недоліки позовної заяви полягали у тому, що позивачем не було зазначено назву вулиці та номер будинку в якому остання зареєстрована. Слід зазначити, що обов`язок щодо відповідності позовної заяви вимогам чинного процесуального законодавства покладається на позивача, отже невиконання позивачем вимог статті 175 ЦПК України не може бути доказом ухилення відповідача від сплати аліментів. До того ж, ставлячи питання про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 12 жовтня 2023 року, позивач має вказувати конкретну суму, про стягнення якої він просить, та яка має ґрунтуватись на відповідних розрахунках та доказах, оскільки стягнення аліментів за минулий час не є періодичними платежами. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Частинами 1,2\~ст.133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial