Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , у якій позивач просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 12.06.2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.01.2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він повідомляє, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Обов`язок батьків утримувати повнолітні дочку, сина та його виконання закріплено у Главі 16 Сімейного кодексу України. Статтею 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовується норми статтей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга статті 199 Сімейного кодексу України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина третя статті 199 Сімейного кодексу України). Розмір аліментів на повнолітню дочку, сина визначається за правилами, визначеними у статті 200 ЦПК України. Так відповідно до частини першої зазначеної статті суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку проте, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи таке. Відповідно до свідоцтва про народження, копія якого додана до матеріалів позову, [PERSON] , [INFO] (18 років) є сином відповідача [PERSON] . Відповідно до довідки про навчання від 14.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , проживає: [ADDRESS] , був (є) у вказаний період учнем Вищої професійної скляної та середньої школи з 01.09.2022 року до теперішнього часу з регулярними щоденними заняттями. Відповідно до довідки Київського фахового коледжу зв`язку від 29.11.2023 року №12, [PERSON] є студентом 2 курсу ПЛС та навчається на заочному відділенні в групі, термін закінчення навчального закладу червень 2024 року. З наведеного слідує, що повнолітній [PERSON] на даний час досягнув 18 років, навчається у Вищій професійній скляній та середній школи, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тож доходу не має та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до наявних матеріалах справи [PERSON] проживає: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] (документ (підтвердження) про надання житла тимчасового захисту) а.с. 12, 15. Відтак, позивач має право звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання дитини у зв`язку із її навчанням. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] суд зазначає таке. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання повнолітній доньки чи сина, тобто брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина (стаття 198 Сімейного кодексу України). Суд бере до уваги, що відповідач заперечень до суду стосовно вимог позову не надав, перебуває у працездатному віці. Виходячи із принципів розумності, беручи до уваги, що дитина відповідача є повнолітньою, позивач розрахунку щодо необхідності визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача до суду не надала, враховуючи наявність обов`язку у матері утримувати повнолітню дитину, суд вважає що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її користь для утримання повнолітнього сина починаючи з 12.06.2023 року, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За такого суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 05.01.2024 року і до досягнення [PERSON] 23 річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. Визначених законодавством пісдтав для стягнення аліментів починаючи з 12 червня 2023 року суд не вбачає. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави суму судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів в розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial