Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

05.01.2024 представник позивача до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, у якій просить : стягнути з такої заборгованість у розмірі 60\~543 грн. та судові витрати. Позов обгрунтовує тим, що 13.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем було укладено договір №2686820 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а саме у розмірі 7600 грн. строком на 350 днів шляхом переказу на банківську картку. Зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,4 % від суми кредиту за кожен день користування - знижена процентна ставка та 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка. 26.10.2023 ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» передала право вимоги за вказаним договором ТОВ «УМ Факторинг». Відповідач своєчасно не повернув суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, а саме суму кредиту 7\~600 грн. та 52\~934 грн. заборгованість за відсотками ( 7\~600 грн. х 1,99 %). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.01.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 09.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі. 14.02.2024 відповідачем подано відзив, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позову, оскільки жодних повідомлень щодо розміру заборгованості ні від ТОВ «ЛІНЕУРА» ні від ТОВ «УМ «Факторинг», вона не отримувала. Розмір відсотків у сім разів перевищує тіло кредиту, що є несправедливим та суперечить принципу добросовісності. Їй не було надано примірника, паспорта кредитного договору. 20.02.2024- подано відповідь на відзив. 20.02.2024 постановлено ухвалу суду про витребування доказів. 05.03.2024- відповідачем подано заперечення. Зокрема, зазначено, що відповідач не була ознайомлена із Правилами надання коштів у позику у відповідній редакції. 11.04.2024- постановлено ухвалу про витребування доказів. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, що викладені письмово. Позов просив задоволити. Представник відповідача позов визнав частково, з мотивів, що викладені письмово. А саме не заперечив щодо задоволення позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у суму 7\~600 грн. Заслухавши вступне слово сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 13.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] було укладено договір № 22686820 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 7 600 грн. Пунктом 1.3. Договору визначено, що строк кредиту 350 днів. Відповідно до п. 1.4 сторони погодили, що стандартна процентна ставка становить 1,99 % на день та застосовується у межах строку кредиту, що зазначений у п. 1.3. Договору. Такий договір підписано електронним підписом. 26.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу № 27072023, відповідно до вимог якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» передає за плату, а ТОВ «УМ Факторинг» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» і боржниками. Згідно п.п.2.1 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п.4.1 Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. За п. 4.2. всі суми, що наводяться в Реєстрі прав вимог, зазначаються в Національній валюті України гривні, станом на дату підписання Сторонами такого Реєстру прав вимог. Стороною позивача надано два різні витяги з Реєстру прав вимоги, а саме без зазначення суми, яка була відступлена, так із її зазначенням. Відтак, судом було витребувано повний Реєстру прав вимоги. Так, відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 26.07.2023 до ТОВ «УМ «Факторинг» від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2686820, боржником за яким є [PERSON] на суму заборгованості по основному боргу - 7\~600 грн. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст.\~612\~ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 512 ЦК України\~передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 виснував, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. На підставі досліджених доказів суд встановив, що ТОВ «УМ Факторинг» відповідно до договору факторингу № 27072023 від 26.07.2023 набуло прав кредитора ТОВ «Лінеура Україна» у зобов`язанні договором № 2686820 про надання споживчого кредиту, боржником за яким є [PERSON] саме на суму 7\~600 грн. заборгованості за основним боргом. Відтак, позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом за договором в сумі 7\~600 грн., яка була відступлена. В іншій частині вимоги не підлягають до задоволення через безпідставність та недоведеність, оскільки жодних належних розрахунків заборгованості відсотків [PERSON] перед первісним кредитором, які б перейшли до ТОВ « УМ Факторинг» суду не надано. Враховуючи й те, що на момент відступлення прав вимог строк дії кредитного договору минув, відтак відступлені вимоги мали б бути сформовані чітко, у випадку їхньої наявності з усіма складовими (тілом кредиту та окремо відсотками). Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 336 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved