Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

03.10.2023 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просив встановити факт постійного проживання його проживання та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належала йому на праві приватної власності. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] 19 вересня 2023 року позивач звернувся до нотаріуса 3-ї Харківської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. для оформлення своїх спадкових прав, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою зазначеного державного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2023 року, оскільки [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а він як спадкоємець зареєстрований за іншою адресою, і відсутні свідчення про факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначене стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я, він проживав разом із позивачем з листопада 2021 року, в належному позивачеві на праві спільної власності будинку за адресою: [ADDRESS] , до моменту його смерті. Також після вторгнення рф на територію України і обстрілами міста Харкова, будинок, в якому був зареєстрований його батько, було пошкоджено обстрілами в зв`язку з чим він не повертався в належну йому квартиру. Під час спільного проживання, вони вели спільне господарство, позивач піклувався про батька та доглядав за ним, лікував і викликав лікаря за місцем їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , де цим лікарем і була констатована його смерть. Ухвалою суду від 09.10.2023 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року витребувано з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори, державний нотаріус Полтавська К.С., копію спадкової справи № 257/2023, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 27.03.2024 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Скородєлов С.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що наприкінці 2021 року йому зателефонував батько [PERSON] та повідомив, що погано себе почувається. Він забрав його до себе додому в буд. [ADDRESS] . Звернулися до лікаря і батькові позивача встановили діагноз запалення легень. Через деякий час батько впав у будинку та роздробив шийку стегна. Внаслідок хвороб та похилого віку батько позивача став забудькуватий, слабким. До своєї квартири в будинку на Салтівському шосе він вже не повертався. Вранці [INFO] батько позивача помер. Мати позивача померла в 2001 році, і вони з батьком поховані разом. Позивач не знав, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори необхідно звертатися протягом 6 місяців після смерті спадкодавця. Крім того, позивач в той час доглядав за іншими особами похилого віку тесть та теща. Теща в 2022 році захворіла на онкологію та померла наприкінці 2022 року. Відповідач Харківська міська рада про час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши надані докази та матеріали цієї справи та спадкової справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2001 року, виданого державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-872, копія якого знаходиться в матеріалах справи, двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. від 19.09.2023 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній не підтвердив факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~ Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~ Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частино першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з п.п.4.10 п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактично прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК України,\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі\~ ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», \~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17. В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17, зазначено, що тлумачення\~ статті 29 ЦК України\~у поєднанні зі статтями\~2,\~3 \~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого\~постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із\~статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої\~статті 1268 ЦК України, суд повинен досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Судом встановлено, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . На підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачем надано: правовстановлюючі документи на квартиру, довідку лікаря [PERSON] , що [PERSON] , 1935 р.н., наглядався ним за адресою: [ADDRESS] , де мешкає його син [PERSON] , який перевіз батька до себе для постійного догляду. Смерть [PERSON] була констатована за вказаною адресою. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] , інші спадкоємці не встановлені. Крім того, в судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] та була сусідкою [PERSON] та [PERSON] , підтримували добрі сусідські стосунки. Також знайома з сином сусідів [PERSON] . Мати [PERSON] померла раніше. З осені 2021 року сусіда не бачила, оскільки він захворів та його забрав до себе син. В березні 2022 року свідок виїхала з квартири і вже сусіда [PERSON] не бачила. В 2023 році свідок повернулася до своєї квартири і від [PERSON] дізналася, що [PERSON] помер. В квартирі на той час ніхто не жив і на цей час ніхто не мешкає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є сусідом [PERSON] , раніше разом працювали. В 2022 році [PERSON] забрав до себе батька [PERSON] , коли той хворів, навіть носив батька до туалету. В будинку [PERSON] його батько і помер. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведений факт постійного проживання разом із батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved