Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм батьком відповідачем по справі. 26 вересня 2023 року нею була подана заява про реєстрацію місця проживання своєї дитини [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою. Проте у реєстрації місця проживання дитини їй було відмовлено, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження, а саме накладено арешт за повідомленням Шостої дніпровської державної нотаріальної контори на підставі ухвали суду від 27.04.1989 року. Відповідно до відповіді суду на її запит у провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-618/1987 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 24.04.1987 року по справі винесено окрему ухвалу, яку надіслано до Тресту «Дніпропроводбуд» («Днепроводстрой»), 27.10.1987 року ухвалено рішення, яке набрало законної сили 07.11.1987 року. У зв`язку з закінченням строку зберігання вищевказану справу знищено. Згідно з відомостями з Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації в інвентаризаційній справі містяться відомості щодо реєстрації права власності за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.02.1999 р., виданого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-661, в КП «ДМБТ» ДОР в реєстровій книзі № 465 за реєстровим № 122. Відомості про накладання арештів та заборон відсутні. Позивач вважає, що на сьогодні обтяження, накладене на житловий будинок, є неактуальним, оскільки батьки відповідача, які були сторонами у справі, в межах якої накладено арешт, померли. Відповідач успадкував житловий будинок після смерті батька. Наявність заборони відчуження перешкоджає їй зареєструвати місце проживання дитини в цьому житлі. За цих підстав позивач просить зняти арешт з нерухомого майна та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт з будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 3639272), який було накладено на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.1989 року та зареєстровано за повідомленням Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04 грудня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2023 року було витребувано з Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області копії документів, на підставі яких 22.08.2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені відомості щодо арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори копії документів щодо арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] (архівний запис № 1297-21 від 27.04.1989, зареєстрованого 22.08.2006 року за № 3639272, реєстраційний номер обтяження 3639272). У підготовчому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] народила сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 26 вересня 2023 року позивач звернулася до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Однак у здійсненні цієї реєстраційної дії їй було відмовлено з підстав наявності накладеного обтяження цього житла. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.08.2006 року за № 3639272 реєстратором - Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.1989 за повідомленням Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, архівний запис № 1297-21 від 27.04.1989 зареєстровано арешт нерухомого майна - будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 3639272). Згідно з листом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вих. № 2-618/1987/19975/2023 від 27 вересня 2023 року в провадженні суду перебувала цивільна справа № 2-618/1987 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 27.10.1987 року у справі ухвалено рішення, яке набрало законної сили 07.11.1987 року. У зв`язку з закінченням строку зберігання вищевказану справу знищено, тому надати копію ухвали від 27.04.1989 року про накладання арешту неможливо. При цьому на виконання ухвали суду про витребування доказів від 17 січня 2024 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області було надано копію повідомлення Індустріального районного народного суду м. Дніпропетровська від 27.04.1989 року на адресу Шостої держнотконтори Індустріального району про заборону продажу [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Також судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.1998 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2007 року. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 лютого 1999 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори після смерті Дерінгова Володимира Петровича, власником будинку [ADDRESS] є його син [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно з\~частиною 1\~статті 15\~ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29\~цього Кодексу. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні положення містяться у статтях 317 та 321 ЦК України. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що звернення позивача до суду з цим позовом не суперечить вищенаведеним принципам захисту прав і інтересів як володільця нерухомого майна. Суд ураховує, що арешт та заборона відчуження нерухомого майна будинку [ADDRESS] (нині Дніпрі) були накладені в 1989 році у зв`язку з наявністю спору щодо цього майна між [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час спір щодо права власності вказаних осіб на це майно відсутній. Власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину є відповідач [PERSON] , який як правонаступник [PERSON] про зняття арешту та заборони відчуження цього майна не заперечував. Враховуючи, що арешт та заборона відчуження нерухомого майна порушує права позивача як володільця майна на реєстрацію місця проживання дитини в цьому житлі, суд вважає можливим задовольнити позов у частині зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна будинку [ADDRESS] , що зареєстровані 22.08.2006 року за № 3639272 реєстратором - Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.1989 за повідомленням Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, архівний запис № 1297-21 від 27.04.1989 (реєстраційний номер обтяження 3639272). Щодо позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт будинку [ADDRESS] , то суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, законом не передбачено вилучення з Державного реєстру прав відомостей про речові права та їх обтяження. У даному випадку само по собі зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна є достатнім та ефективним способи захисту прав позивача, а тому в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт будинку слід відмовити.

Outcome: partial