Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі-ТОВ «ФК«ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78429661 від 07.03.2023 року у сумі 36000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 07.03.2023 року відповідач уклав в електронній формі договір позики №78429661 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (надалі-ТОВ «ФК «1БАНК») на підставі якого йому надано позику у розмірі 9000,00 грн. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1БАНК» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений договір факторингу №14/06/21 за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики №78429661 від 07.03.2023 року у сумі 36000,00 грн., з яких: 9000,00 грн.-сума основного боргу; 27000,00 грн.-заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення наданої позики та відсотків за користування нею, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 36000,00 грн. та 3028,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК«ЄАПБ», проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою суду від 30.04.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.03.2023 року між ТОВ «ФК «1БАНК» та [PERSON] укладено в електронній формі договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №7842966. Зазначений договір підписано відповідачем із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (UytdAWKgX2)(п.п. 1.1, 1.2, 1.7 договору). У договорі наведені дані позичальника, зокрема зазначено прізвище, ім`я та по-батькові, РНОКПП, дата народження, номер та серія паспорта громадянина України та дата його видачі, номер мобільного телефону та електронної пошти [INFO] та номер рахунку: [NUMBER] . Згідно з п.1 договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі - «Позику»), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Пунктом 2 договору визначено, що сума позики становить 9000 грн.; строк позики(договору)- 30 днів, процентна ставка визначена-2,5% в день(фіксована); дата надання позики -07.03.2023 року; дата повернення позики-06.04.2023 року; знижена процентна ставка/день(застосовується відповідно до умов Програми лояльності)-1%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою(її частионю)у день-2,70%; пеня/день 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка-2333,95%; орієнтовна загальна вартість позики-11700,00 грн. Відповідно до п.п.5-5.3, 24 підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовоими актами Національного банку України, з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1БАНК», в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції «OH MY FREEDOM»(перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1БАНК». Також відповідач погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей договір та Правила надання коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. Договір укладений у результаті зваженого рішення Сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6,627 ЦК України. У пункті 6 договору визначено, що Позичальник має право продовжити строк користування Позикою(пролонгація). Продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Згідно п.15 Договору, у разі, якщо позичальник не дотримуєтьсяумов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (ТМ MYCREDIT) та/або правил постійно діючої акції під назвою «OH MY FREEDOM» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (ТМ MYCREDIT), знижена процентна ставка, визначена в п.2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена в пп.2.3 п.2 Договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується Позичальником в повному обсязі за весь період Строку позики. Пунктами 20-21 договору визначено, що це договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписуєтьсяелектронним підписом Позикодавця та насилається для ознайомлення та узгодженням умов Позичальнику в особистий кабінет разом із електронним повідормленням-пропозицією укласти договір. На вказану Позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір укладеним та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно п.22 договору, позичальник ідентифікований та вертифікований за допомогою Системи BankID НБУ. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додаткуом №1 до договору позики №78429661, дата видачі кредиту-07.03.2023 року, дата платежу-06.04.2023 року, загальна вартість кредиту становить 11700,00 грн., з яких 9000,00 грн. - сума кредиту, 2700,00 грн.- проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка 2333,95%. 14.06.2021 року між ТОВ «1БАНК»(Клієнт) та ТОВ «ФК«ЄАПБ»(Фактор) укладено Договір факторингу №14/06/21, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта(ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 Договору). За умовами п.1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. 23.08.2023 року ТОВ «ФК«ЄАПБ» та ТОВ «1БАНК» уклали додаткову угоду №10 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповфдно до якої визначили розмір Прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників №9 від 23.08.2023 року. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №9 від 23.08.2023 року за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» у повному обсязі прийняло реєстр божників кількістю 5827 осіб, після чого із урахуванням п.1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №78429661 на загальну суму 36000,00 грн., з яких 9000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 27000,00 грн.- заборгованість за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики №78429661 від 07.03.2023 року за період з 23.08.2023 року по 31.01.2024 року. Вказаним розрахунком також підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги за вказаним договором та станом на 31.01.2024 року заборгованість обліковувалась у розмірі 36000,00 грн., нарахування за штрафними санкціями позивачем не проводились. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу ч.3 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від ТОВ «1БАНК» прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір (здійснив акцепт пропозиції товариства) одноразовим ідентифікатором, направленим на вказани ним електронну пошту, а відтак сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому вказаний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. [PERSON] , підписавши вказаний договір, надав згоду на отримання та повернення позики у визначений договором строк і сплати відсотків за користування наданими у позику коштами в строки та порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц. Судом встановлено, що [PERSON] , уклавши договір позики №78429661 від 07.03.2023 року, право вимоги за якими перейшло до позивача, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики №78429661 від 07.03.2023 року у розмірі 36000,00 грн., який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9000,00 грн. та заборгованості за відсотками у 27000,00 грн, що нараховані станом на 31.01.2024 року. Однак у наданому позивачем розрахунку зазначена лише сума заборгованості за тілом позики та нараховані відсотки, проте порядок нарахування заборгованості не вказаний. Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача суд звертає увагу на таке. Відповідно до п.2 договору позики №78429661 від 07.03.2023 року строк користування позикою становив 30 днів, тобто до 06.04.2023 року, проте, як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним договором проценти за користування позикою нараховувались й після спливу визначеного строку дії договору. Суду не надано доказів того, що в даному випадку до договору було застосовано пролонгацію, за згодою обох сторін правочину, оскільки матеріали справи не містять укладених сторонами додаткових угод до договору позики, що передбачено умовами п.6 договору №78429661 від 07.03.2023 року. Враховуючи те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають лише проценти, нараховані у межах визначеного договором строку користування позикою, виходячи із розміру базової процентної ставки, оскільки нарахування процентів за зниженою процентною ставкою передбачено лише у разі належного виконання умов договору. Таким чином, розмір заборгованості по процентах за користування пнаданими упозику коштами за договором позики №78429661 від 07.03.2023 року складає 6750,00грн. (9000/100х2,50%х30), а загальний розмір боргу, що підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача за вказаним договором із урахуванням боргу за позикою у сумі 9000,00 грн. становить 15750,00 грн. Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором позики, що є предметом спору, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики(на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78429661 від 07.03.2023 року у сумі 15750,00 грн., з яких: 9000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу та 6750,00 грн.-заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 1324,75 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial