Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду з позовом до [PERSON] з вимогами якої є стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 203 366,40 грн. Позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обгунтовано невиконанням рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2011 року, ухваленого у справі № 2-1832/11, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи 13.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по виплаті аліментів, за підрахунками позивача здійсненими у порядку ч. 1 ст. 196 СК України, за період прострочення сплати аліментів з жовтня 2020 року по серпень 2023 року, сума пені за прострочення сплати аліментів склала 203 366,40 грн. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача пеню у розмірі 203 366,40 грн. 20.11.2023р. відповідачем надано відзив, відповідно до якого відповідач просив суд залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що представником позивача умисно надано недостовірний розмір заборгованості.Відповідачем постійно сплачувались аліменти по мірі своїх можливостей. Відповідно до розрахунку заборгованості державним виконавцем встановлювалась відповідачу з квітня 2022 року розмір доходу від 21347,00 грн. до 45535,00 грн. в той час, як відповідач взагалі був безробітний. Згідно з розрахуноком заборгованості зі сплати аліментів від 12.09.2023 року наданого Оболонським відділом ДВС у м. Києві, в графі «сплачено боржником/стягнуто виконавцем» міститься інформація з сумами погашення аліментів, тому даний розрахунок не відповідає дійсності. Окрім того постановою про скасування заходів примусового виконання від 10.10.2018 зазначено, що станом на 10.10.2018 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] погашена в повному обсязі. Однак 26.03.2019 року відповідача знов було внесено до Єдиного реєстру боржників, де зазначено, що «Станом на 26.03.2019 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 16.02.2018 за період з 13.09.2010 по 31.01.2018 становить 76722.75 гривня, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Тому відповідачу незрозуміло як період з 10.10.2018 по 26.03.2019 у нього виникла заборгованість у розмірі 76722.75 гривні. Таким чином даний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 21.12.2023 представником позивача надано відповідь на відзив,відповідно до якої зазначила, що суми всіх коштів, щодо яких відповідачем надано квитанції про сплату заборгованості враховано державним виконавцем, проте оскільки аліменти стягуються з 13 вересня 2010 року, а відповідач вперше почав виконувати це рішення тільки 2018 році сплативши лише 7000 грн. за три місяці, а потім продовжив сплачувати в 2021 році, потім знову зупинився в 2022, відтак виконавцем правильно та в повному обсязі здійснено розрахунок та встановлено, що існує заборгованість у розмірі 203 366,40 грн. враховуючи всі сплачені боржником суми. Відповідачем не вказано жодного факту неправильного розрахунку, чи не врахування будь-якої сплаченої ним суми, не конкретизовано в чому саме є недосконалість або неточність в нарахуваннях, відтак вбачається, що розмір заборгованості та правильність нарахування цієї суми відповідачем не спростована. Посилання відповідача про відсутність заборгованості в 10.10.2018 році у зв`язку з чим щодо нього було припинено всі заходи примусового виконання рішення не підтверджує факту погашення ним заборгованості, враховуючи що ці заходи вже через кілька місяців в 26.03.2019 році було застосовано повторно у зв`язку з наявною заборгованістю в розмірі 76722.75 грн. Окрім того відповідач не надав жодного доказу відсутності нього можливості виконувати рішення суду про стягнення аліментів вчасно та в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти наданого позову заперечила, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Судом встановлено, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2011 року, ухваленого у справі 2-1832/11, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки з усіх видів заробітку( доходу) щомісячно починаючи з 13 вересня 2010року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-17). Згідно довідки- розрахунку по виконавчому провадженню № [NUMBER], видану Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ, зазначено, що на виконанні у зазначеному відділі перебуває рішення №2-1832 видане Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки з усіх видів заробітку( доходу) щомісячно починаючи з 13 вересня 2010року і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість становить 203 366,40грн.( а.с.20-21). Постановою про скасування заходів примусового виконання від 10.10.2018 зазначено, що станом на 10.10.2018 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] погашена в повному обсязі. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами що [PERSON] здійснював сплату аліментів не в повному обсязі та не вчасно, а лише по мірі можливості. 26.03.2019 року [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників, де зазначено, що «Станом на 26.03.2019 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 16.02.2018 за період з 13.09.2010 по 31.01.2018 становить 76722.75 гривень. Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, загальна сума пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів за рішення суду № 2-1832/11, становить 203366,40 грн., та в силу ч. 1 ст. 196 СК України указана сума підлягає обмеженню до 203366,40 грн. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судовий збір в сумі 2033,66 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивачка при подачі позовної заяви про стягнення пені за прострочення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved