Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди 325 346, 17 грн., на відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн., 5 000,00 грн. вартості проведення оцінки вартості матеріального збитку, а також судові витрати. Позовну заяву мотивував тим, що він на відповідній правовій підставі фактично користувався автомобілем BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого з липня 2020 року до серпня 2022 року був його брат - [PERSON] . Вказав, що 16.07.2021 року він рухався на автомобілі BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , лівою смугою трасою М-01 Київ-Чернігів. В той час, автомобіль Ford Siera, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду нього, почав гальмувати, увімкнувши сигнал аварійної зупинки автомобіля, зупинився в лівій крайній частині дороги. Задля уникнення аварійно-небезпечної ситуації, враховуючи жвавий дорожній потік справа, він змушений був зупинитись за автомобілем Ford Siera. За декілька секунд після того, автомобіль Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив сильний удар в задню частину належного йому автомобіля, шо призвело до інерційного зіткнення з автомобілем Ford Siera, що знаходився попереду та самовільного виїзду на зустрічну смугу. [PERSON] є власником автомобіля Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , та особою, яка здійснювала керування вказаним транспортним засобом Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 138810, 16.07.2021 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-017 кілометр Київ-Чернігів водій [PERSON] керував автомобілем Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, внаслідок чого цей автомобіль інерційно здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Siera, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого останнє авто інерційно здійснило зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Отже, 16.07.2021 року [PERSON] був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п. 2.3б, 12.1, 13,1 Правил дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів інших учасників дорожнього руху на зазначеній в протоколі дорожній ділянці. Згідно звіту СПД «Суліменко» № 4417 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 16.07.2021 року, вартість матеріального збитку становить 325 346, 17 грн. Витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку склали 5 000,00 грн. Також, зазначив, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7286/21 від 11.10.2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2023 року відмовлено в задоволенні його апеляційної скарги на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 року, залишено її в силі, а водій [PERSON] , який скоїв ДТП 16.07.2021 року, керуючи автомобілем Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , на а/д М-017 кілометр Київ-Чернігів, допустив зіткнення із його автомобілем BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , що потягло заподіяння матеріальної шкоди, визнаний невинуватим по ст. 124 КУпАП. Вказав, що зазначені вище оскаржувані постанови не відповідають засадам законності, верховенства права, наданим доказам, винесені із порушенням повноти їх дослідження: хибних висновків та порушення процесуальних норм. Тому, вважав, що [PERSON] як власник та учасник дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 16.07.2021 року, має відшкодувати йому матеріальну шкоду, заподіяну його майну, що становить 325 346, 17 грн. Щодо моральної шкоди вказав, що дорожньо-транспортна пригода відбулась в липні 2021 року, однак, [PERSON] не проявляє жодних ознак каяття, відмовляється від добровільного відшкодування завданої моральної шкоди, що об`єктивно прогнозує подальше ухилення від відшкодування завданої шкоди, і призвело до необхідності у судовому захисті, через що він зі своїм братом зазнають додаткових моральних страждань. Вказав, що він є інвалідом І групи з дитинства (Гемофілія, тип А), особистий автомобіль - це невід`ємна складова життя його родини, помічник у пересуванні, зараз він перебуває поза межами України, йому проведено ряд складних операцій та чекає ще на декілька операцій, його брат є інвалідом II групи з дитинства. Дії [PERSON] , що покликані на уникнення ним відповідальності внаслідок ДТП, безпідставне затягування розгляду справи в судах, змушували його переносити тяжку фізичну біль під час відвідин відповідних органів, судів, експертних установ, що принесло великих душевних страждань його та сім`ї, які викликані нервовими та психічними переживаннями, дискомфортом, оскільки було пошкоджено належне йому рухоме майно та у зв`язку з наведеним вище захворюванням, він змушений також і терпіти важку фізичну біль. Окрім того, сім`я залишилась на довгий час без автомобіля, що також ускладнило життя останньої. Тому, оцінює моральну шкоду, завдану йому, в 200 000,00 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (т. 1 а.с. 131). 15.11.2023 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому останній проти вимог позову заперечив, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність, через що просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що доводи позивача про його винуватість у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 16.07.2021 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-017 кілометр Київ-Чернігів, є безпідставними, оскільки постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7286/21 від 11.10.2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Тому, не вбачається підстав для відшкодування ним майнової шкоди, і, як наслідок, також і моральної шкоди. Окрім того, вказав, що на момент ДТП його транспортний засіб був забезпечений ТДВ «Міжнародна страхова компанія» згідно полісу № ЕР-202324434 від 26.12.2020 року, тому він є неналежним відповідачем у справі. 22.11.2023 року до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Білінського Б.П. надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що дійсно постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7286/21 від 11.10.2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак, вказані постанови не відповідають засадам законності, верховенства права, наданим доказам, винесені з порушенням повноти їх дослідження, хибних висновків та процесуальних норм, про що було зазначено у позовній заяві. Зокрема, в судових рішеннях не було враховано, що згідно наданих доказів Представництва «АЗВІРТ» МСС», план-схеми організації дорожнього руху на ділянці дороги було обмеження швидкості 40 км/год, не враховано покази свідків про те, що [PERSON] рухався своїм автомобілем на швидкості більше 100 км/год. Вказав, що висновки судів про те, що [PERSON] зробив якийсь маневр і перешкоджав автомобілю Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] подальшому руху, хибні. Водій автомобіля Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не вибрав безпечної швидкості (п. 12. 1 ГІДР), не врахував дорожню обстановку (ремонт), не вибрав безпечної дистанції (п. 13.1. ПДР), не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою і не реагував на її зміни, чим порушив вимоги п. 2.3. б ПДР. Ці обставини суд першої і апеляційної інстанції повністю ігнорував, не дивлячись на неспростовані докази і всупереч здоровому глузду і логіці. Суди також не врахували наслідки ДТП та очевидний причино-наслідковий зв`язок порушення ПДР водієм [PERSON] і наслідками ДТП. Окрім висновку експерта від 16.02.2023 року, в справі знаходились дві експертизи, яких було цілком достатньо для прийняття вмотивованого рішення, які суд апеляційної інстанції залишив поза увагою. Суддя апеляційної інстанції допустився грубих процесуальних помилок: не дослідив матеріали справи; не дав можливості сторонам проаналізувати добуті докази; перервав судовий процес і спішно видалився до нарадчої кімнати. Також, зазначив, що [PERSON] є належним відповідачем, оскільки ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на момент ТП мало анульовані ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг у сфері страхування. Решту доводів позивача вважав неспроможними, оскільки вони можуть бути спростовані показами свідків, а також поясненнями самого позивача. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 51). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Білінський Б.П. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Шеремет О.М. в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, з урахуванням заперечень відповідача та поданих доказів, які були також досліджені судом, з урахуванням заперечень сторін та поданих доказів, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.07.2021 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-017 кілометр Київ-Чернігів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів інших учасників дорожнього руху на зазначеній в протоколі дорожній ділянці. Згідно звіту СПД «Суліменко» № 4417 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 16.07.2021 року, вартість матеріального збитку становить 325 346, 17 грн. Витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку склали 5 000,00 грн. (т. 1 а.с. 42-79). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 138810, 16.07.2021 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-017 кілометр Київ-Чернігів водій [PERSON] керував автомобілем Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, внаслідок чого цей автомобіль інерційно здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Siera, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого останнє авто інерційно здійснило зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим [PERSON] порушив п. 2.36, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (т. 1 а.с. 17). Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7286/21 від 11.10.2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 29-30). Постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2023 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] , постанову Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7286/21 від 11.10.2021 року залишено без змін (т. 1 а.с. 31-35). Постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/21614/23 від 03.11.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення (т. 2 а.с. 25-27). З вказаної постанови вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2023 року серії ААД № 259986, 16.07.2021 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів (7 км + 0 м), [PERSON] , керуючи транспортним засобом BMW 535i GT, реєстраційний номер [NUMBER] , перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при перестроюванні не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , а в подальшому інерційно з автомобілем марки Toyota, реєстраційний номер [NUMBER] , яке в свою чергу здійснило зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 10.1; 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За приписами статей 81, 82 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розглядаючи позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вказав, що в постанові Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/7286/21 від 11.10.2021 року та постанові Київського апеляційного суду від 20.03.2023 року не було враховано, що згідно наданих доказів Представництва «АЗВІРТ» МСС», план-схеми організації дорожнього руху на ділянці дороги було обмеження швидкості 40 км/год, не враховано покази свідків про те, що [PERSON] рухався своїм автомобілем на швидкості більше 100 км/год. Вказав, що висновки судів про те, що [PERSON] зробив якийсь маневр і перешкоджав автомобілю Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] подальшому руху, хибні. Водій автомобіля Peugeot 307, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не вибрав безпечної швидкості (п. 12. 1 ГІДР), не врахував дорожню обстановку (ремонт), не вибрав безпечної дистанції (п. 13.1. ПДР), не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою і не реагував на її зміни, чим порушив вимоги п. 2.3. б ПДР, що проігноровано судами.Судами також не враховано наслідки ДТП та очевидний причино-наслідковий зв`язок порушення ПДР водієм [PERSON] і наслідками ДТП. Окрім висновку експерта від 16.02.2023 року, в справі знаходились дві експертизи, яких було цілком достатньо для прийняття вмотивованого рішення, які суд апеляційної інстанції залишив поза увагою. Суддя апеляційної інстанції допустився грубих процесуальних помилок: не дослідив матеріали справи; не дав можливості сторонам проаналізувати добуті докази; перервав судовий процес і спішно видалився до нарадчої кімнати. Разом з тим, при розгляді даної цивільної справи, суд вдається до встановлення вини [PERSON] у скоєнні ДТП, зважаючи на наявність преюдиційного судового рішення, яке набрало законної сили, та не встановлює наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Відсутність вини відповідача у настанні ДТП, що мала місце 16.07.2021 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-017 кілометр Київ-Чернігів, встановлена, в порядку статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. За викладених обставин, враховуючи постанову суду про відсутність в діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, останній звільняться від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Тому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування майнової шкоди 325 346, 17 грн. задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного не підлягає й задоволенню як похідна й вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача 200 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed