Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

Позивач Концерн «МТМ», 29.03.2024 року звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2016 р. по 31.01.2021 р. в сумі 37449,62 грн. Просить суд, стягнути з [PERSON] , суму заборгованості за житлово-комунальні послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) за період, з 01.10.2016 по 31.01.2021 р. в розмірі 37449,62 грн. (тридцять сім тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 62 кой.) які надані за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] на користь КОНЦЕРНУ „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ (п/р зі спеціальним режимом використання № [NUMBER] Установа банку : Філія - Запорізьке обласне управління AT "Державний ощадний банк України" МФО 313957, ЄДРПОУ 32121458 Свідоцтво платника ПДВ : № 11030127 ІПН : 321214508249); стягнути з: [PERSON] , ІПН невідомий на користь КОНЦЕРНУ „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ(п/р № [NUMBER] Установа банку: ПАТ "УКРГАЗБАНК" МФО 320478, ЄДРПОУ 32121458 ІПН : 236972826658) судові витрати, які на день подачі до суду цієї позовної заяви дорівнюють судовому збору у розмірі 2270.00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 позовну заяву Концерну «МТМ» залишено без руху. 14.04.2021 р. Концерном «МТМ» подано до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 15.04.2021 р. по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 10.12.2021 р. здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовом Концерну «МТМ» до [PERSON] з порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.04. 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.06.2023 р. на 10 г.00 хв. Представник позивача Концерну «МТМ» Постольний О.Р. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] надала суду письмові пояснення в яких зазначено, що позовні вимоги про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення є такими, що не підлягають з огляду на те, що періодом виникнення боргу з централізованого опалення, який підлягає стягненню, є період з 01.10.2016 року по 31.01.2021 року. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки.Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови від позову. Початок перебігу строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З урахуванням вищевикладеного, просить застосувати строк позовної давності, який є підставою для відмови у позові, про що в порядку ч.3 ст.267 ЦПК України подає окрему заяву. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] будинковим засобом обліку теплової енергії. У відповідності до пункту 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Пунктом 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У відповідності до частини 5 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розрахунок вартості наданих послуг з централізованого опалення, який додано до позовної заяви, не містить інформації щодо різниці показників будинкового вузла обліку газу, тарифу (ціни) на постачання однієї одиниці теплової енергії, в розрізі періодів постачання, алгоритму визначення плати за надані послуги, за умови наявності загально будинкового вузла обліку теплової енергії. Відтак, розрахунок не відповідає вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та відповідно є необґрунтованим. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги з гарячого водопостачання у сумі 5412.33 грн. за період з 01.09.2019 року по 31.01.2021 року не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Взаємовідносини між постачальником послуг з гарячого водопостачання спірний період (вересень 2019 року - січень 2021 року) врегульовані Цивільним кодексом, ЗУ «Про житлово комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та «Правилами надання послуги з постачання гарячої води» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (чинні з 11.02.2020 року по сьогоднішній день) У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Частиною 1 ст. 22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Пунктом 19 Правил надання послуги з постачання гарячої води визначено, що одиницею вимірювання обсягу спожитої споживачем гарячої води є куб. метр. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), згідно п.37 Правил надання послуги з постачання гарячої води є календарний місяць. У відповідності до пункту 20 Правил надання послуги з постачання гарячої води комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Належна їй квартира [ADDRESS] обладнана комерційним обліком гарячого водопостачання, який організований на базі лічильника КВ 1,5 заводський номер 268611, що підтверджується актом технічного огляду від 28.03.2015 року. На момент проведення технічного обстеження, яке проведено 28.03.2015 року показники введення лічильника гарячої води склали 00144 м3, що відображено в акті технічного огляду від 28.03.2015. 15.05.2015 року лічильника марки КВ 1.5 заводський номер 268611, після проведення його державної повірки, яку проведено 22.04.2015 року, змонтовано, опломбовано пломбою постачальника Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» №R15318999 та введено експлуатації, що підтверджується актом обстеження водомірного вузла від 15.05.2015 року. На момент введення до експлуатації лічильника та його пломбування показники лічильника марки КВ 1.5 заводський номер 268611 склали 00144 м3. У відповідності до пункту 29 Правил надання послуги з постачання гарячої води виконавець у разі здійснення ним розподілу обсягів спожитої у будівлі послуги періодично, але не менше одного разу на рік проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку гарячої води у присутності споживача або його представника Результати контрольного зняття показань вузлів розподільного обліку гарячої води є підставою для здійснення перерозподілу обсягу спожитої послуги та проведення перерахунку із споживачем. Розрахунок вартості послуг з централізованого водопостачання, який доданий до позовної заяви не містить - інформації щодо помісячної кількості (об`єму) метрів кубічних гарячої води спожитих за лічильником марки КВ 1.5 заводський номер 268611: - інформації щодо тарифів (вартості одного метра кубічного), тарифів, що використані під час такого розрахунку: - інформації щодо показників лічильника, які використані під час розрахунку. Всі вищезазначені обставини вказують на необґрунтованість та безпідставність розрахунку наданих послуг з централізованого гарячого водопостачання за період з 09.2019 року по 01.2021 року на суму 5412,33 грн. Відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце судових засідань, призначених на 26.06.23 р, 04.10.2023 р., 05.02.2024 р., 06.05.2024 р. про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Згідно із ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи вищенаведене, суд визнає причини неявки відповідачки [PERSON] до суду неповажними, а тому, вважає за можливе розглянути справу по суті за її відсутності. При цьому, суд враховує, що відповідачка скористалась своїм правом на подання до суду письмових пояснень. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією від 22.02.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 245335601. (а.с.8-9) Розрахунком суми\~заборгованості за\~послуги з\~теплопостачання встановлено,\~що відповідачка [PERSON] , згідно відкритого на її ім*я особового рахунку № [NUMBER] , за період з 01.10.2016 р. по 31.01.2021 р. має заборгованість в сумі 37449,62 грн. (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Концерн „Міські теплові мережі по відношенню до відповідача, як споживача послуг являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. \~ \~ \~ \~ Пунктом 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. \~ \~ \~ \~ Правилами та Законом України „Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).В даному випадку позивач свій обов`язок виконав: підготував для відповідача належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, відповідачка не уклала договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції У країни), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція у справі № 6-2951 цс 15 Верховного Суду України ). Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном „МТМ послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з Закону. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу КОНЦЕРНУ „МТМ не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідачки є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. З наданих суду доказів вбачається, що факт надання зазначеної послуги споживачці [PERSON] в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Відсутність укладеного договору не позбавляє відповідачку обов`язку оплати наданих йому послуг. Таким чином, всупереч вказаним положенням чинного законодавства, відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання по оплаті наданих йому виконавцем послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період\~з 01.10.2016 р. по 31.01.2021 р. в розмірі 37449,62 грн. Стосовно тверджень [PERSON] про обладнання належної їй квартири комерційним обліком гарячого водопостачання, який організований на базі лічильника КВ 1,5 заводський номер 268611, суд зауважує наступне. Представником позивача Концерну «МТМ» надано суду письмові пояснення, в яких зазначено, що відносини між виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та споживачем регулюються згідно „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Відповідно до ст.17 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність' законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту(один раз на 4 роки). Відповідно до п. 2 статті 6 Закону України „ Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Так в квартирі [ADDRESS] встановлено прилад індивідуального обліку гарячої води заводський номер №268611 КВ- 1,5, остання державна повірка якого проводилась у квітні 2015 р. Вказане підтверджується копіями довідки та акту, які додані відповідачкою до матеріалів справи разом з письмовими поясненнями. Наступна повірка приладу обліку повинна проводитись в квітні 2019 року. Вся інформація по приладам обліку міститься в системі обліку приладів комерційного обліку Концерну «Міські теплові мережі». Лічильник є власністю споживача, він несе повну відповідальність за утримання та його експлуатацію. З 1 січня 2018 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів, які можуть самостійно обрати підприємство, що має відповідну ліцензію на діяльність з повірки квартирних приладів обліку води. Абонентам, у яких термін повірки лічильників води прострочений, нарахування за послугу з гарячої води здійснюються у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартирі ( з урахуванням на одну особу). Впродовж 2018 р. Концерном «МТМ» проводилась інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води за рахунок їх власників, відповідні попередження з червня 2018р. стали розміщатись в рахунках на сплату житлово-комунальних послуг, в засобах масових інформаціях, а саме на офіційному сайті Концерну . Оскільки таке попередження було відповідачами проігноровано, а використання засобу вимірювальної техніки, який не пройшов періодичну повірку і щодо якого не підтверджена відповідність нормам законодавства та технічним стандартам (прирівнюється до несправності), заборонено. Концерн «МТМ» з вересня 2019 року зняв квартирний прилад обліку гарячої води за вказаною адресою з абонентського обліку та почав здійснювати відповідачці нарахування плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за нормативами (нормами споживання - 0.140 м3 на кількість зареєстрованих осіб. Згідно Рішення виконавчого комітету №142 від 24.03.2017 «Про порядок зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї», відповідно до пункту 2 зазначеного рішення, у разі відсутньої споживача та не відключення від послуг централізованого постачання холодної та / або гарячої води, централізованого водовідведення, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, здійснювати нарахування за послуги згідно зі встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця. Таким чином, з вересня 2019р. по січень 2021р. залишилися нарахування за гаряче водопостачання по нормі на 1 особу, у зв`язку з тим, що прилад обліку не пройшов періодичну повірку. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наданими позивачем доказами підтверджено правомірність нарахування за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] в період з вересня 2019р. по січень 2021р. згідно зі встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця, у зв`язку з тим, що прилад обліку не пройшов періодичну повірку. Щодо строків позовної давності суд зауважує наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з вимогами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (Постанова Верховного суду № 668/8830/15-ц від 07.06.2018 року). При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховується позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Вказані висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 712/8916/17 від 07.07.2020 р. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. № 540-ІХ - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 p., №№ 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 12- 14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. На даний час карантин в Україні діє, Постанова КМУ № 211 є чинною. Як слід з уточненого позову, Концерн «МТМ» вказує про наявність заборгованості у відповідача [PERSON] за період\~з 01.10.2016 р. по 31.01.2021 р. в розмірі 37449,62 грн. Відповідно штампу вхідної кореспонденції, первісний позов Концерну «МТМ»\~ надійшов до суду 29.03.2021 р. Таким чином, з [PERSON] за період з березня 2017 року по січень 2021 року (включно) на суму 31587,42 грн. (37449,62 -5862,20=31587,42 грн.) До заявлених вимог в період з жовтня 2016 р. по лютий 2017 р. необхідно застосувати позовну давність та відмовити за вказаний період в задоволенні позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані за період з березня 2017 року по січень 2021 року (включно) на суму 31587,42 грн. Крім того, в силу вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені останнім судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1914, 66 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial