Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Адвокат Гаврилов Д.О., який діє в інтересах [PERSON] до Черкаської міської ради, третя особа: нотаріус Другої Черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартиру [ADDRESS] площею 30,9 кв. м, що належить їй на праві спільної сумісної власності в рівних долях із [PERSON] відповідно до свідоцтва на право власності № [NUMBER] від 18.02.1998. Згідно заповіту від 21.11.2003 року, посвідченого нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Зуєвою Н.В., спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] , який є її племінником. 08.11.2022 року [PERSON] звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори для отримання спадщини за заповітом. 27.07.2023 року нотаріус Другої Черкаської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що відсутній документ, який підтверджує родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] . Як вже зазначалось, квартира [ADDRESS] площею 30,9 кв. м належить на праві власності в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . Вони є рідними сестрами, проте документи не збереглися, окрім свідоцтва про народження [PERSON] . На даний час неможливо документально підтвердити родинні стосунки [PERSON] та [PERSON] . Проте, відповідно до акту опитування сусідів та їх свідчень [PERSON] та [PERSON] з 13.08.1997 по день смерті [PERSON] - 17.04.2014 проживали в квартирі [ADDRESS] як одна сім`я та вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] померла. Інших спадкоємців [PERSON] не мала. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року рішення апеляційного суду скасував, а рішення місцевого суду залишив в силі, вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. За життя [PERSON] так і не встигла встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] та прийняти спадщину. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставі, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією із таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом, відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається зі ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. У ст.1264 ЦК України зазначено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] , але не оформила її на себе. Просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , більше п`яти років, з 13.08.1997 року по день смерті [PERSON] , [INFO] ; встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] площею 30,9 кв. м. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.10.2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду від 14.12.2023 року закрите загальне позовне провадження у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому справу просив розглянути у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до судуд клопотання про розгляд справи у його відсутності. Згідно ч. 3ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.03.1998 року квартира [ADDRESS] , в рівних частках належить [PERSON] , та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 21.11.2003 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Як вбачається з довідок КП «ЧООБТІ» від 17.10.2017 року та 21.11.2022 року, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване в КП «ЧООБТІ» зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Постановою нотаріуса Другої Черкаської нотаріальної контори Перкалюк С.В. від 27.07.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом, а саме на квартиру [ADDRESS] , з якої частка померла померлій особисто та частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Підставою для відмови у видачі свідоцтва стало те, що під час підготовки документів до видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було встановлено, що між померлою [PERSON] та померлою [PERSON] відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок. Згідно ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Пунктами 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Разом з цим, суд враховує висновок Об`єднаної палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у\~постанові від 18.092023 року у справі № 582/18/21, де ОП визначила порядок обчислення п`ятирічного строку проживання однією сім`єю зі спадкодавцем для отримання права на спадщину в четвергу чергу. У цій справі спадкоємець подав до суду позов про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання недійним свідоцтва про право на спадщину відповідача як спадкоємця п`ятої черги. Позивач вважав, що він є спадкоємцем четвертої черги після смерті спадкодавиці, оскільки проживав з нею однією сім`єю з 1986 року по день її смерті, вони вели спільне господарство, мали спільний побут. Однак, коли звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, з`ясувалося, що спадкові права оформлені на відповідача як спадкоємця п`ятої черги. Суди попередніх інстанцій задовольнили позов. Водночас, звертаючись із касаційною скаргою, відповідач звернув увагу, що факт проживання однією сім`єю може бути встановлено судом лише з дня набрання чинності СК України - 1 січня 2004 року, оскільки раніше законодавство встановлення такого факту не передбачало. Натомість суди до періоду спільного проживання позивача і спадкодавиці зарахували час до 1 січня 2004 року, а період із зазначеної дати до дня смерті спадкодавиці є меншим ніж п`ять років. При цьому відповідач посилався на відповідні судові рішення КЦС ВС. ОП КЦС ВС залишила рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін. Об`єднана палата зазначила, що слід розмежовувати сферу дії ст. 74 СК України «Право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі» і ст. 1264 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють різні правовідносини (сімейні та спадкові). Якщо вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,\~відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати ст. 1264 ЦК України. За загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. Тому акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Разом із цим абз. 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України як виняток передбачає застосування правил Кодексу до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності ЦК України. Відповідно, передбачений ст. 1264 ЦК України\~п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності Кодексом. Так, відповідно до ст. 3 ч. 2 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК Українинеобхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. З постанови державного нотаріуса від 27.07.2023 року вбачається, що згідно довідки №2872-01-10 від 01.03.2023 року, виданої департаментом «ЦНАП» Черкаської міської ради, померла [PERSON] , на день смерті, [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Остання прийняла спадщину після [PERSON] , шляхом спільного проживання з нею, але не оформила своїх спадкових прав. З довідки КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 29.09.2017 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 13.08.1997 року і до дня смерті і разом з нею на день смерті була зареєстрована [PERSON] [INFO] . Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] пояснив суду, що в квартирі [ADDRESS] проживало дві жінки. Йому відомо що вони рідні сестри. Ганна проживала з моменту побудови будинку, а її сестра проживала з нею пізніше. Допитана як свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає в під`їзді де знаходиться квартира [ADDRESS] . У цій квартирі досить довгий час проживали дві сестри, які померли. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, суд приходить до висновку встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] більше п`яти років, починаючи з 13.08.1997 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Що стосується вимоги встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , то вказана вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, постановою нотаріуса Другої Черкаської нотаріальної контори Перкалюк С.В. від 27.07.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про праву на спадщину за заповітом, а саме на квартиру [ADDRESS] , з якої частка померла померлій особисто та частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. З постанови державного нотаріуса від 27.07.2023 року вбачається, що згідно довідки №2872-01-10 від 01.03.2023 року, виданої департаментом «ЦНАП» Черкаської міської ради, померла [PERSON] , на день смерті, [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Остання прийняла спадщину після [PERSON] , шляхом спільного проживання з нею, але не оформила своїх спадкових прав. Підставою для відмови у видачі свідоцтва стало те, що під час підготовки документів до видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було встановлено, що між померлою [PERSON] та померлою [PERSON] відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Разом з тим, підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно стало те, що під час підготовки документів до видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було встановлено, що між померлою [PERSON] та померлою [PERSON] відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Оскільки у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно відмовлено через те, що між померлою [PERSON] та померлою [PERSON] відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок, суд приходить до висновку що позивач повинен був звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а не встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на викладене у задоволенні цієї позовної вимоги має бути відмовлено у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України. Крім цього, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки відмовлено в задоволенні основної вимоги про встановлення юридичного факту, що [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] відмовлено, суд не вбачає й підстав для задоволення додаткової вимоги про визнання за позивачем права власності на вищезазначену квартиру. На підставі наведеного,

Outcome: partial