Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

В грудні 2023 року заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї бабусі [PERSON] , померлої [INFO] на території російської федерації Ханти-Мансійському автономному округу Югра, м. Когалим. Вказала, що її бабуся постійно проживала в Україні, але в 2021 році виїхала до російської федерації, де померла в 2023 році. Однак через повномасштабну збройну агресію російської федерації, яка розпочалася 24 лютого 2022 року відносно України, відносини з росією припинені, тому вона не може зареєструвати смерть бабусі в Україні та оформити спадщину після її смерті, хоча й має свідоцтво про її смерть, видане органом реєстрації російської федерації. Суд, дослідивши докази в справі прийшов до наступних висновків. [PERSON] , яка є бабусею заявниці, [INFO] померла в м. Когалим Ханти-Мансійському автономному окрузі Югра російської федерації. На підтвердження чому є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 17 березня 2023 року відділом записів актів цивільного стану Адміністрації міста Когалима Ханти-Мансійського автономного округу Югри. Цим же органом була видана й довідка про її смерть № С-00284 від 17 березня 2023 року. З моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України - 24.02.2022, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не функціонують. Відтак, державну реєстрацію смерті [PERSON] компетентними органами України не проведено, запис про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. 18\~листопада 2023\~року листом\~Заводського відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у м.\~Миколаєві Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) № 137/23.20-23 заявниці було повідомлено про неможливість здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] крім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 травня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. Отже, заява підлягає задоволенню, з огляду на те, що [PERSON] померла на території російської федерації, що підтверджується наданими доказами. Дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані. Надати оригінал свідоцтва про смерть необхідну юридичну сили на території України заявниця не може, що перешкоджає їй реалізувати майнові спадкоємиці. За викладеного,

Outcome: approved