Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

адвокат Михалків Б.С. представляючи інтереси позивача [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 8 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Заяву мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено повністю та зобов`язано відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованої господарської споруди. Ухвалою суду від 17 січня 2023 року у вказаній цивільній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Павличу О.В. 13 липня 2023 року на адресу суду повернуто матеріали цивільної справи разом з висновком експерта від 13 червня 2023 року № Е-15/23, відповідно до якого було експертом зроблено висновок, яким підтверджено факт самочинного будівництва. У рішенні суду від 22 січня 2024 року судом зазначено, що відтак за відсутності будь-яких доказів щодо розміру витрат на проведення експертизи, питання розподілу таких суд не вирішує. Позивачем по справі було сплачено судовому експерту [PERSON] витрати на проведення експертизи у розмірі 8 000 грн на підставі рахунку № 01/01/05/23 від 01 травня 2023 року, що підтверджується платіжною квитанцією від 01 травня 2023 року. Також звертає увагу на те, що між позивачем [PERSON] та його представником адвокатом Михалків Б.С. укладено договір від 01 листопада 2022 року про надання адвокатських послуг (правової допомоги), за яким останній зобов`язався за плату надати відповідну допомогу клієнту по захисту його прав та інтересів під час розгляду справи в суді. За наслідками надання адвокатом послуг позивачу по справі між сторонами було укладено акт розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу у справі № 304/1984/22, відповідно до якого сторони погодили факт виконання робіт та їх обсяг, засвідчили відсутність претензій стосовно надання таких послуг та здійснення їх оплати. Позивачем було сплачено адвокату Михалків Б.С. гонорар у розмірі 5 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21 січня 2024 року. З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 133, 137, 139 ЦПК України, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, а також з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, просить заяву задовольнити.\~\~\~ Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Чепурнова В.О. (а. с. 121). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. (а. с. 124). У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Михалків Б.С. не з`явилися, однак позивач подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.\~\~\~\~\~\~ У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про місце, дату та час розгляду заяви повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила. Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~ Дослідивши заяву та матеріали справи, необхідні для її вирішення, суд приходить до такого висновку.\~ Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 133 ЦПК України). Частина перша статті 270 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо суд не вирішив питання про судові витрати. Суд встановив, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2024 року, яке набрало законної сили 22 лютого 2024 року, позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено повністю - зобов`язано [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , усунути [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованої господарської споруди; стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. Проте, як видно з вищевказаного рішення, у такому не у повній мірі вирішено питання про судові витрати. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України). За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19 лютого 2020 року, вказавши, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04). Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з її розглядом позивач [PERSON] поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується: копією договору про надання адвокатських послуг від 01 листопада 2022 року (а. с. 117), копією акта-розрахунку суми гонорару (витрат на правову допомогу) за надану правову допомогу за договором про надання адвокатських послуг (правову допомогу) від 01 листопада 2022 року по цивільній справі № 304/1984/22 (а. с. 115), копією ордера від 09 серпня 2023 року серії АО № 1096972 (а. с. 86), копією квитанції до прибуткового касового ордера № 1/2024 від 21 січня 2024 року (а. с. 116). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача [PERSON] не надходило, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які поніс в суді першої інстанції позивач, та відповідність їх критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їх розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, у зв`язку з чим заява про ухвалення додаткового рішення в цій частині підлягає до задоволення. Щодо стягнення судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України). Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 134 ЦПК України передбачено обов`язок сторін попередньо визначити суми судових витрат. Зокрема, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша цієї статті). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга цієї статті). Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частина четверта цієї статті відповідно). Так, ухвалою суду від 17 січня 2023 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту [PERSON] (а. с. 55-56). Тринадцятого липня 2023 року на адресу суду повернуто матеріали цивільної справи разом з висновком експерта від 13 червня 2023 року № Е-15/23 (а. с. 66, 67-76, 77-78). З матеріалів справи відомо, що у зв`язку з її розглядом позивач [PERSON] оплатив проведення судової будівельно-технічної експертизи від 13 червня 2023 року № Е15-23 у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується рахунком № 01/01/05/23 від 01 травня 2023 року (а. с. 113) та платіжною інструкцією № 0.0.2976833556.1 від 01 травня 2023 року (а. с. 114). Суд врахував зазначений висновок експертизи як доказ під час розгляду справи та ухвалення судового рішення. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що витрати, здійснені позивачем [PERSON] за проведення судової будівельно-технічної експертизи, є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи, а відтак заяву про ухвалення додаткового рішення у цій частині також слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved