Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

29 березня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 10 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького управління юстиції у Тернопільській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 49. Під час шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 344/10875/21 шлюб між сторонами було розірвано, дочку на проживання залишено з матір`ю [PERSON] . Незважаючи на той факт, що за судовим рішенням було визначено місце проживання дитини разом із матір`ю, остання неодноразово залишала дитину на тривалий час з позивачем, при цьому матері також не було за місцем постійного проживання. Як приклад таких обставин позивач вказує, що у 2022 році відповідач неодноразово виїжджала за кордон без дочки [PERSON] , яку залишала на позивача, зокрема, відповідач була відсутня на території України в період з 23 квітня 2022 року по 03 травня 2022 року (дитина залишилась з батьком в Україні), з 11 червня 2022 року по 15 серпня 2022 року (дитина залишилась з батьком в Україні). Окрім цього, ще до виїздів відповідача за кордон тривалі періоди часу дитина також перебувала з батьком, зокрема, мова йде про період лютий-березень 2022 року. Тобто відповідач у 2022 році неодноразово виїжджала за кордон, а дитина весь час проживала з батьком (позивачем) в Україні. Після повернення відповідача в Україну в серпні 2022 року позивачеві стало відомо, що [PERSON] має намір забрати дочку [PERSON] за кордон на постійне місце проживання. З огляду на вказану обставину та враховуючи те, що не існувало причин та потреб для вивезення дитини за кордон, з метою недопушення таких дій відповідачем, позивач звертався до Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Західного регіонального управління (м. Львів) Державної прикордонної служби України, Державної прикордонної служби України з проханням про вжиття можливих та допустимих заходів, які унеможливлять для [PERSON] чи інших осіб вивезення за межі України спільної дочки [PERSON] , [INFO] . Більше того, відсутність необхідності вивезення дитини за кордон була зумовлено і тим, що 01 вересня 2022 року дочка мала розпочати навчання в 1-Е класі Ліцею № 25 Івано-Франківської міської ради. Незважаючи на такі звернення, за відсутності згоди позивача, не повідомивши позивача про власні наміри на вивезення дитини, [PERSON] вивезла дочку [PERSON] за межі території України. За фактом вивезення дитини 23 серпня 2022 року позивач звертався до відділення №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області. За наслідками такого звернення було проведено перевірку, в ході якої з`ясовано, що відповідач забрала дитину та вивезла її за межі України. Починаючи з другої половини серпня 2022 року відповідач не володіє інформацією про достовірне місце перебування власної дочки. Довідавшись контакти відповідача, позивач декілька разів спілкувався з дитиною з дозволу та під наглядом її матерії. Таке спілкування мало несистемний характер і залежало виключно від бажання відповідача. Згодом відповідач висунула вимогу про те, що для спілкування з дочкою позивач має придбати телефон і передати дочці. Вказана вимога була виконана. Позивач придбав мобільний телефон, встановив на нього відповідні месенджери (зокрема, Viber) та передав відповідачу. Проте таке спілкування тривало недовго, оскільки вочевидь месенджери з телефону було видалено та встановлено номер телефону країни перебування. За таким номером позивач декілька разів спілкувався з дочкою. Однак вже впродовж тривалого часу позивач не має змоги спілкуватись з дочкою, оскільки за наявним у нього номером телефону він не може сконтактувати з дочкою. Можливо, причиною цього є те, що відповідач заблокувала його номер телефону чи інші причини. Позивач не володіє інформацією про власну дочку, її стан здоров`я, розвиток, навчання, побут, тощо, оскільки це зумовлено перебуванням дитини за кордоном та неправомірними діями відповідача, яка обмежує та фактично блокує можливість дистанційного спілкування з дитиною для позивача. Також, як вбачається з наведеного вище (перебування дитини за кордоном), позивач позбавлений можливості на фізичні побачення з дитиною та, відповідно, участь в її вихованні. Тобто, враховуючи обставини справи, право позивача на постійне спілкування з власною дочкою є обмеженим у результаті дій відповідача, та залежить виключно від бажання останньої. З цих же підстав позивач позбавлений права на фізичні побачення з дочкою, оскільки відповідач без жодних для цього підстав вивезла дитину за кордон. Усі досудові намагання позивача забезпечити власні права на спілкування з дитиною та участь в її вихованні не дали жодних результатів. Звернення до відповідача з відповідними проханнями завершувались виключно образами та неприязним відношенням до позивача, про що свідчить переписка з месенджера Вайбер. Також позивач не володіє достовірною адресою про місце проживання власної дитини, умов, в яких вона проживає, тощо. Звернення позивача до органів Національної поліції (Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області), що мали місце в серпні та листопаді 2022 року, з проханням про встановлення місця перебування дитини, залишились без відповіді. Більше того, не можна залишити без уваги і ту обставину, що ще за час спільного проживання [PERSON] вела не зовсім коректний спосіб життя, що супроводжується, зокрема, зловживанням алкоголем, свідком чого була малолітня дитина [PERSON] . З огляду на сильне алкогольне сп`яніння та неадекватну поведінку [PERSON] неодноразово викликалась швидка медична допомога, з подальшою госпіталізацією до спеціалізованих лікувальних закладів. Останні відомі позивачеві випадки виклику швидкої допомоги до [PERSON] , що було зумовлено зловживанням алкоголем, мали місце 14 вересня 2021 року, а в ніч з 18 на 19 вересня 2021 року з госпіталізацією до Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради». За таких обставин позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , та у її вихованні й встановити графік побачень [PERSON] з дочкою [PERSON] (а.с. 1-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2023 року дану справу передано головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 32-33). Ухвалою суду від 31 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської\~міської ради (а.с. 34-36). Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради як орган опіки та піклування, місцезнаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, вулиця Грушевського, будинок, 21, до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини (а.с. 48-50). Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» (76011 Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Медична, 15) наступну інформацію: - чи перебуває [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , на відповідному обліку у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради»? - чи мала місце госпіталізація [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , у 2021 році у стані алкогольного сп`яніння, зокрема в ніч з 18 на 19 вересня 2021 року чи в інші періоди часу? Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (76009, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Софіївка, 39) інформацію про те, чи здійснювався виклик швидкої медичної допомоги 14 вересня 2021 року, в ніч з 18 на 19 вересня 2021 року за адресою: [ADDRESS] ? Якщо так, то які були причини такого виклику та які обставини були встановлені лікарями швидкої медичної допомоги, що прибували на вказані виклики? Одночасно зазначити, якій особі надавалася медична допомога та який був встановлений діагноз. Витребувано з Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (76018 місто Івано-Франківськ, вулиця Академіка Сахарова, 15) інформацію про вжиті заходи та прийняті рішення за заявами [PERSON] , що мали місце в серпні, листопаді 2022 року щодо розшуку та встановлення місця перебування дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 92-95). Ухвалою суду від 31 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом\~до судового розгляду по суті\~у відкритому судовому засіданні (а.с. 129-131). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо представник позивача адвокат Ружицький В.М. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, відповідач викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради як органу опіки та піклування до суду не прибула, попередньо до суду подана заява про проведення судового засідання без участі представника органу опіки та піклування. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася у судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини свої неявки, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 29 квітня 2024 року прийнята відповідна ухвала.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 05 квітня 2022 року серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 9). 25\~жовтня 2021\~року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, яке набрало законної сили 24 листопада 2021 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини задоволені у повному обсязі. Шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис за №49, розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] (а.с.10-11). [PERSON] , дійсно навчається в 1-Е класі ліцею № 25 Івано-Франківської міської ради, що підтверджується копією довідки від 18 жовтня 2022 року № 217 (а.с.12). За фактом вивезення дитини 23 серпня 2022 року позивач звертався до відділення №2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області. За наслідками такого звернення було проведено перевірку, в ході якої з`ясовано, що відповідач забрала дитину та вивезла її за межі України, що підтверджується листом від 19 жовтня 2022 року №11305/103/01/2022 (а.с.13). 24 серпня 2022 року працівником поліції складено рапорт за заявою від 23 серпня 2022 року за зверненням [PERSON] стосовно вивезення дитини [PERSON] (а.с. 14). 23 серпня 2022 року [PERSON] дані пояснення інспектору СрПП Відділення поліції № 2 (м. Бучач) капітану поліції [PERSON] (а.с.15). [PERSON] звертався із заявою до [INFO] про вжиття можливих та допустимих заходів, які унеможливлять для [PERSON] чи інших осіб вивезення за межі України спільної дочки [PERSON] , [INFO] . Жодних дозволів чи погоджень на вивезень за кордон дочки [PERSON] він не надавав ні [PERSON] , ні іншим особам (а.с. 16, 18). [PERSON] на його заяви Західним регіональним управлінням (м. Львів) Державної прикордонної служби України та Державною прикордонною службою України були надані відповіді про те, що, відповідно до Правил перетинання державного кордону України громадянами України від 27 січня 1995 року № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України), документів, що містять відомості про особу на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. У разі виявлення порушень Правил під час здійснення процедур прикордонного контролю стосовно малолітньої особи уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України їй буде відмовлено у перетині державного кордону України (а.с.17,19). 03 листопада 2022 року [PERSON] звертався із заявою до Органу опіки і піклування м. Івано-Франківська, в якій просив провести перевірку відносно викладених у заяві фактів, встановити дійсне місце перебування дочки [PERSON] , [INFO] , визначити порядок його участі у вихованні дочки шляхом надання можливості спілкуватися та брати участь у вихованні дитини 10-15 днів кожного місяця (а.с. 20-21). На дану заяву службою у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради була дана відповідь, з якої вбачається, що працівниками Служби у телефонному режимі було проведено бесіду зі [PERSON] . Вона повідомила, що на даний час перебуває з дитиною за кордоном у [PERSON] зазначила, що не чинить [PERSON] перешкод у спілкуванні з дочкою [PERSON] , а також вказала, по батько спілкується з дитиною по телефону. Матері дитини було запропоновано надати письмові пояснення щодо розгляду звернення [PERSON] на електронну адресу служби чи за допомогою системи обміну повідомленнями «Вайбер», [PERSON] пояснень не надала. З метою перевірки фактів, викладених [PERSON] , у заяві були направлені відповідні запити. Також питання встановлення порядку участі в м. Івано-Франківську вирішується шляхом надання адміністративної послуги, тому всі необхідні документи приймають у Центрі надання адміністративних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Позивач звертався із заявою до начальника Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з проханням вжити заходів щодо розшуку та встановлення місця перебування [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). Позивачем 21 листопада 2022 року був придбаний телефон, скло та чохол для дочки [PERSON] (а.с. 25). Рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 01 вересня 2023 року за № 1129 «Про розгляд питань органу опіки та піклування» вирішено надати висновок Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області щодо визначення способів участі батькові [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 75). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , згідно якого за доцільне визначити такі способи участі батька: щопонеділка з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, щосереди з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, щосуботи з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за допомогою системи обміну повідомленнями «Вайбер» чи іншими телекомунікаційними засобами зв`язку на час перебування дитини з мамою за межами України з врахуванням режиму дня дитини (а.с. 76-79). Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» від 27 листопада 2023 року, 14 вересня 2021 року о 00 годин 36 хвилин було здійснено виїзд бригади Е (Ш) МД № 10 до громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Привід до виклику: непритомність/порушення свідомості. На час огляду патології не виявлено. Встановлено діагноз: Практично здорова. 18 вересня 2021 року о 23 годині 43 хвилини здійснено виїзд бригади Е (Ш) МД № 10 до громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Привід до виклику: невідома причина (не реагує). Встановлено діагноз: Передозування гідазепаму. Алкогольне сп`яніння. Суїцидальна спроба?. Доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (а.с. 103-105). У відповідності до листа Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» від 17 листопада 2023 року, [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у даному закладі з 19 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року з діагнозом: Гостра реакція на стрес, тривожний синдром. Гостре ентеральне отруєння невідомою спиртовмісною речовиною (а.с. 112-113). 25 грудня 2023 року на ухвалу суду від 30 листопада 2023 року Відділом ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області була дана відповідь про те, що в ході перевірки встановлено, що малолітня [PERSON] , 2016 року народження, на даний час перебуває за межами України разом із своєю матір`ю [PERSON] , з якою повинна проживати згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2021 року. Громадянина [PERSON] повідомлено, що під час дії воєнного стану на території України діти можуть виїжджати за кордон з одним із батьків без нотаріальної згоди другого. До компетенції поліції не входить питання заборони виїзду дитини за кордон в даному випадку (а.с. 116). 09 вересня 2022 року, 20 грудня 2023 року Відділом ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області були надані відповіді [PERSON] , згідно яких в ході перевірки встановлено, що малолітня [PERSON] , 2016 року народження, на даний час перебуває за межами України разом із своєю матір`ю [PERSON] , з якою повинна проживати згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2021 року. Громадянина [PERSON] повідомлено, що під час дії воєнного стану на території України діти можуть виїжджати за кордон з одним із батьків без нотаріальної згоди другого. До компетенції поліції не входить питання заборони виїзду дитини за кордон в даному випадку (а.с. 117-118). Згідно частини першої-другої \~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини першої\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини,\~непрацездатних членів\~сім`ї. Сімейні\~відносини регулюються\~на засадах\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша, друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року). Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 Сімейного кодексу України), у тому числі й на рівне виховання батьками. За статтею 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно частини першої-другої статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини, практика якого, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, застосовується судом як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Відповідно до\~частин першої-третьої\~статті 157\~Сімейного кодексу\~України,\~питання виховання\~дитини вирішується\~батьками спільно,\~крім випадку,\~передбаченого частиною\~п`ятою цієї\~статті. Той\~із батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частинами першою та другою статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих\~випадках,\~якщо це\~викликано інтересами\~дитини,\~суд може\~обумовити побачення\~з дитиною\~присутністю іншої\~особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дітьми. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження №61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Встановлені судом обставини свідчать про наявність між батьками сталих неприязних відносин, зокрема, наявний спір щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. При цьому за період спільного проживання позивач мав добрі стосунки з донькою. Матеріали справи не свідчать, що\~відповідач зверталася до правоохоронних органів із заявами з приводу вчинення позивачем домашнього насильства. Судом не встановлено будь-яких відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньки, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а їхній психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися. Після проголошення воєнного стану в Україні відповідач з дитиною змінила своє місце проживання і на даний час проживає за кордоном. Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається за доцільне визначити такі способи участі батька: щопонеділка з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, щосереди з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, щосуботи з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за допомогою системи обміну повідомленнями «Вайбер» чи іншими телекомунікаційними засобами зв`язку на час перебування дитини з мамою за межами України з врахуванням режиму дня дитини. Суд зазначає, що позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини відповідач не має, хоча дитина і проживає з нею. Наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на доньку. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними.\~Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Таким чином, обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні дітьми, а тому суд погоджується про обґрунтованість позовних вимог щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з того, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 жовтня 2021 року, що набрало законної сили 24 листопада 2021 року, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] . Іншого порядку визначення місця проживання неповнолітньої дитини матеріалами справи не підтверджується, а судом не встановлено. Отже, вимогу про встановлення графіку побачень [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] , а саме: на щорічні весняні канікули визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за місцем його проживання без присутності матері [PERSON] , слід задовольнити частково, встановивши, що у цей період часу позивач перебуває та проживає разом\~\~з донькою. Щодо решти позовних вимог, то належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість встановлення такого графіку побачень батька з донькою або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини. Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримку зв`язків між батьками, а тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial