Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача коштів за оплачений, але неотриманий товар в розмірі 2600 грн та про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Мотивує позов тим, що 29.08.2023 через сторінку в інстаграмі (21.storre.donna) замовила у відповідача одяг: штани, плащ та світшот. За всі речі заплатила 7410 грн. Однак вона отримала від відповідача лише штани та плащ, а світшот вартістю 2600 грн. відповідач їй не надіслав. Її неодноразові нагадування відповідачеві у чаті інстаграму щодо відправки їй світшоту залишилися без відповіді. 07.02.2024 вона звернулась до відповідача із письмовою заявою щодо повернення їй коштів за неотриманий товар - світшот. Однак лист із цією заявою повернуто їй 29.02.2024. На сьогоднішній день вона не отримала ні товар, ні грошей, тому змушена звертатись до суду про захист її прав як споживача. Крім цього, заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 5000 грн., яка полягає в емоційних стражданнях, пов`язаних з неможливістю вдягнути оплачений товар, перебування в стресовому стані, погіршенні стосунків з близькими, хвилюванні, погіршенні сну та нервових зривів, втратою коштів за неотриманий товар та інших незручностей. Просить позов задоволити в повному обсязі. Ухвалою від 03.04.2024 позов прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача 24.04.2024 надійшов до суду відзив на позовну заяву. Визнає вимоги позивача частково. Зазначає, що дійсно 29.08.2023 позивач зробив замовлення в акаунті @21.storreее.donna з оплатою на ФОП [PERSON] на наступні речі: штани, тренч, світшот. Загальна сума замовлення скалала 7410 грн., що вбачається з платіжної інструкції №@2PL788652. Позивачу були відправлені тренч та штани вчасно, а світшот був затриманий по поставці через ситуацію на кордоні України з Польщею. Позивач попередньо погодилась з умовами замовлення. Зазначає, що усіх замовників товару, в тому числі позивача, було проінформовано про затримку товару. Позивач не звертався про обмін на іншу річ або повернення коштів. Будь-яких заяв-претензій від позивача на адресу відповідача не надходило. Не заперечив щодо стягнення з нього на користь позивача 2600 грн. за непоставлений товар - світшот. Заявлену позивачем моральну шкоду заперечив категорично, оскільки позивач не інформувала про повернення їй коштів, не надала жодних реквізитів для цього, а лише емоційно - в образливий спосіб проводила листуванння в інстаграмі. Якщо б позивач звернулась до відповідача про повернення коштів, то можна було б уникнути судової тяганини та надмірних судових витрат. Також заперечив витрати, пов`язані з правовою допомогою. Від позивача надійшла через канцелярію суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що дійсно вона була попередження про затримку товару, однак з часу замовлення пройшло більше 8 місяців, що аж ніяк не можна вважати затримкою товару. Вона неодноразово зверталась в інстаграмі до відповідача про повернення коштів, проте її прохання були проігноровані. Вона змушена була самостійно встановлювати адресу відповідача та звертатись до нього через засоби поштового зв`язку. Якби відповідач був добросовісним, то сам мав би запропонувати повернення коштів за непоставлений товар. Твердження відповідача є для неї обурливими, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] у вступному слові позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не прибув, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.08.2023 через сторінку в інстаграмі (21.storre.donna) позивач замовила у відповідача одяг: штани, плащ та світшот. Замовлення на поставку позивачу вказаного товару прийнято відповідачем. Товар мав бути доставлений відповідачем після сплати позивачкою передплати у розмірі 100% вартості товару. Вартість товару склала 7410 грн., що стверджується платіжною інструкцією №@2PL788652. Передплата (повна вартість товару) позивачкою сплачена 29.08.2023 шляхом переведення вказаної вище суми на розрахунковий рахунок відповідача, проте товар позивачу поставлено частково: штани та тренч доставлено, а світшот ні. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення коштів за непоставлений товар, тому ці обставини не підлягають доказуванню, в цій частині позов слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача вартість світшоту в розмірі 2600 грн. З приводу стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказані правові наслідки порушення зобов`язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов`язання, яка не встановлена цим договором або законом, є порушенням статті 611 ЦК України. За змістом положень цієї статті, відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування передбачені в укладеному договорі. Відповідно до положень цивільного законодавства можливість відшкодування моральної шкоди за порушення договірних відносин передбачена окремими статтями ЦК України (зокрема, ст.ст. 700, 1076 ЦК). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, доказів того, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок неотримання світшоту позивачем не надано. Доводи позивачки про несправедливі умови договору не беруться судом до уваги, оскільки в даній справі позивач ознайомилась з умовами і правилами замовлення акаунту інстаграмм, погодилась на такі умови, попереджалась, що відповідач є баєром, про затримки по термінах поставки через ситуацію на кордоні. Такі умови доведені до позивача, вона надала згоду, в подальшому після неотримання товару не запросила обміну на іншу річ, не висловилась про повернення коштів, не надала своїх реквізитів рахунку та заяви. Лише посилання в позовній заяві на заподіяння моральної шкоди із наведеним описом не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв`язку між діями відповідача та наслідками. Отже, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували моральні страждання позивачки при неотриманні світшоту, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти, сплачені за неотриманий світшот в розмірі 2600 грн. Відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,80 грн, з огляду на те, що відповідачем визнано майнову вимогу в повному обсязі, а у відшкодуванні моральної шкоди позивачу відмовлено. Згідно п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем до позовної заяви додано ордер договір про надання правничої допомоги № 1/16-03-24, опис послуг, квитанцію про сплату коштів у розмірі 2000 грн. за надання правничої допомоги. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу,позицію відповідача, який заперечує обгрунтованість такого розміру, суд прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги слід зменшити з 2000 грн. до 1000 грн. На підставі ст. 22, 23, 526, 625, 633, 901, 906, 907 ЦК України, ст. 4, 10, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved