Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

У березні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з нього на її користь аліменти на навчання їх сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу до закінчення навчання, але не більше ніж як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , який навчається на денній формі навчання в Звягельському політехнічному фаховому коледжі (далі за текстом Коледж), за спеціальністю 123-Комп`ютерна інженерія на бюджетній формі навчання, яке в подальшому планує продовжити. Для продовження та здобуття освіти син потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку забезпечувати сина відповідач відмовляється. Ухвалою від 29.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , який народився [INFO] та на день подачі даного позову досяг повноліття. З 01.09.2021 [PERSON] навчається в Коледжі на денному відділенні на бюджетній формі навчання за спеціальністю 123-Комп`ютерна інженерія. Строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Починаючи з 06.05.2009 і до 23.03.2024, тобто до досягнення сином повноліття, відповідач сплачував на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості щодо утримання спільного сина на період навчання сторони не досягли. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати сина або доньку тим з батьків, хто проживає окремо від них, та захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як слідує з матеріалів справи, спільний син сторін продовжує здобуття освіти і, крім навчання, потребує витрат на проживання, харчування, особисті потреби, йому не виповнилось 23 років та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Будь-яких доказів на спростування доводів позивачки суду надано не було. Наявність поважних причин, що унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги своєму сину, на момент розгляду справи не існує. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню сина, піклування про його фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, військовослужбовець в/ч [NUMBER] (сукупний дохід за останні 6 місяців складає 138416,70грн), не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на продовження здобуття освіти їх спільного сина, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів [PERSON] ; з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір стандартного прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.01.2024 3028 грн.); наявність в нього певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання (денна форма навчання) та відсутність інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, тобто 1/4 частка від усіх видів його заробітку щомісячно. Це відповідатиме інтересам повнолітнього сина та матеріальному становищу і стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання [PERSON] , який навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне його утримання. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 25.03.2024. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved