Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

26.03.2024 представник позивачки звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її навчання у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23-х років або до закінчення навчання (30.06.2027). В обґрунтування позову зазначив, що позивачка являється рідною донькою [PERSON] . Її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, проте 23.07.2010 він був розірваний. За рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.11.2011 справа №2-1587/11 з відповідача стягувались на користь матері позивачки [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів заробітку. У зв`язку із досягненням повноліття останньої, стягнення аліментів за виконавчим листом було закінчене. Однак, на даний час, позивачка продовжує навчання у Луцькому національному технічному університеті, на першому курсі факультету будівництва, дизайну, денної форми навчання за контрактом. Термін навчання до 30.06.2027. У зв`язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки вартість навчання становить 1-й рік: 24200 грн, 2-й рік й подальші вартість навчання х індекс інфляції за відповідний рік. Також представник вказує, що у зв`язку із навчанням, позивачка змушена нести витрати пов`язані із її навчанням, а саме: оплатою вартості навчання в навчальному закладі, проїзду, придбанням одягу, їжі, та через навчання вона не має змоги працювати, а стипендії не отримує. Відповідач у цей момент призваний до лав ЗСУ. Останній не заперечує щодо надання утримання дочці на час її навчання, однак, у зв`язку із службою, останній не має можливості в добровільному порядку надавати кошти, у зв`язку із чим позивачка змушена в судовому порядку просити суд стягувати такі аліменти, для їх примусового стягнення через органи ВДВС. Фінансовий стан [PERSON] дає йому можливість утримувати повнолітню дочку на час її навчання у вищому навчальному закладі. Враховуючи вищенаведене та посилаючись на норми ст. 199, 200 СК України представник позивачки просить позов задовольнити. Ухвалою від 05.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті. 07.05.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснити без його участі, а також зазначив, що позов визнає у повному обсязі та просить позов задовольнити повністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши надані представником позивачки документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.09.2004 відділом РАЦС Червоноградського управління юстиції Львівської області Україна [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва по розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 18.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області шлюб між [PERSON] і дружиною [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №156 від 23.07.2010 (а. с. 6). З відповідача стягувалися аліменти на утримання\~дочки - [PERSON] у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не можу бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 18 жовтня 2011 року до повноліття дитини, що підтверджується рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17.11.2011 (а. с. 7). Проте, виконавче провадження №31458990 з примусового виконання виконавчого листа №2-1587, виданого 20.12.2011 про стягнення аліментів на даний час припинено у зв`язку з повноліттям дитини, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 13.11.2023 (а. с. 8). Із Договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою Б-01870 від 11.08.2023 установлено, що між [PERSON] (законний представник [PERSON] ) та Луцьким національним технічним університетом було укладено договір про навчання в університеті; [PERSON] зараховано на навчання на денну форму навчання за спеціальністю дизайн (а. с. 10). Із довідок №1574/2023 від 20.10.2023 та №1924 від 16.02.2024 встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2023 року зарахована до Луцького національного технічного університету і на даний час навчається на першому курсі факультету архітектури, будівництва та дизайну денної форми навчання за контрактом. Термін навчання до 30.06.2027 (а. с.11,12). Із квитанцій від 06.09.2023, 20.01.2024 убачається, що було перераховано грошові кошти у сумі 12\~100 гривень за навчання [PERSON] (а. с. 13, 14). Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її навчання у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23-х років або до закінчення навчання. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За приписами ст. 200, 201\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182\~цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітньої дочки відповідач має обов`язок її утримання до досягнення нею 23 років або закінчення навчання у виші. Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній визнав позов, згідний сплачувати аліменти на час навчання дочки та має матеріальну змогу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його дочки у розмірі1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дочкою 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 26.03.2024. Таким чином, позов підлягає до задоволення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивачка при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За таких обставин суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved