Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

12.10.2023 року позивач в особі свого представника за ордером адвоката Столітнього Михайла Миколайовича засобами Електронного суду звернувся до суду із позовом, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №5525483 про надання споживчого кредиту від 11.02.2022 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Авентус Україна», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 29.05.2023 року на підставі договору факторингу №29-05/2023-Ф, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 88680,00 грн., з яких 25000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 63680,00 грн. - сума заборгованості за процентами, враховуючи нарахування процентів окремо у період 11.11.2022 року - 09.01.2023 року у розмірі 29850,00 грн., тобто всього у розмірі 118530,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2147,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконувала, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 20.11.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, витребувано за ініціативою суду через надходження даних про можливу зміну прізвища відповідачки дані з Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (а.с.71). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.74-75), відповідачка вказану ухвалу отримала та з матеріалами справи ознайомилася 24.11.2023 року (а.с.76-77), підтвердивши зміну свого прізвища. 29.11.2023 року на адресу суду з Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00042463611 від 25.11.2023 року, відповідно до якого встановлено, що відповідачка змінила своє прізвище на Грабовську після укладання 11.01.2023 року шлюбу із [PERSON] , який був зареєстрований Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ)(а.с.79-81). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 11.02.2022 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» був укладений договір №5525483 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 25000,00 грн. строком на 360 днів із сплатою процентів у розмірі 1,9% на суму кредиту за кожний день користування, порядок оплати яких був визначений розділом 5 вищевказаного договору (а.с.44-49). Відповідачка підписала вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором. Кошти відповідачці, на думку позивача, були перераховані контрагентом первинного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», що підтверджується копією листа від 05.06.2023 року №2784 (а.с.42) та договором між первинним кредитором та ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 08.07.2020 року №087/20-П (а.с.7-10). При цьому зрозуміти, яка з двох карток належала, по яким був здійснений переказ 11.02.2022 року, на той час [PERSON] та який номер транзакції стосувався неї, з наданого суду доказу неможливо, оскільки жодних доказів на підтвердження номеру картки відповідачки ані сам договір №5525483 про надання споживчого кредиту, ані будь-які інші долучені до позовної заяви документи не містять. Позивач, на його думку, набув право вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 року, укладеним між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» з відповідним актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с.15-19) на загальну суму 88680,00 грн. за порядковим номером реєстру боржників №7991 (а.с.43). Вирішуючи справу по суті суд зазначає, що, по-перше, відсутні належні докази перерахування відповідачки коштів по кредитному договору, оскільки позивач не вказав, на яку картку був здійснений переказ коштів у розмірі 25000,00 грн., чи взагалі він був здійснений на користь відповідачки, оскільки номер транзакції та номер замовлення не є доказами перерахування коштів саме відповідачці, а тому відсутні докази отримання коштів, що унеможливлює задоволення позову. По-друге, відсутні докази, які б підтверджували перехід права вимоги до позивача від первинного кредитора, оскільки, як визначено в п.п.3.3 та 3.4 договору факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 року ціна продажу вимог, які передаються позивачеві від ТОВ «Авентус Україна» становить 1646033,47 грн., що приблизно становить трохи більше 1% від вартості вимог, які позивач повинен був оплати первинному кредитору на протязі 5 днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників. Доказів сплати вказаних коштів позовна заява та додатки до неї не містять, оплата коштів є єдиною підставою для набуття позивачем права вимоги до, у тому числі, відповідачки, оскільки в іншому разі договір факторингу між позивачем та первинним кредитором набуває статусу не чинного з відповідними правовими наслідками. Обов`язок подання вказаних доказів повністю покладається на позивача по справі при зверненні до суду. За відсутності вказаних доказів підстави для задоволення позову відсутні, оскільки не підтверджено як сам факт перерахування коштів відповідачці первинним позивачем, так і взагалі право вимоги позивача до відповідача за відповідним правочином. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed