Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1395918541 від 29.08.2022 року у розмірі 126 922,56 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №1395918541. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5918541, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № 5918541 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5918541 та Кредитного договору №1395918541 від 29 серпня 2022 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 120897,00 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за Кредитним договором, Позичальник сплачує штраф в розмірі 1 % авд суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до графіку платежів (п. 7 Паспорта кредиту). Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі п.4., отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 30.08.2022 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 р., позивач є Новим кредитором боржника [PERSON] за Кредитним договором №1395918541 від 29.08.2022 р. з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договру факторингу, випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація є добре відомою боржнику. Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 27.08.2023 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № 1395918541 від 29 серпня 2022 року, становить 126 922 грн. 56 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 120 494 грн. 34 коп.; заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) - 1 грн. 49 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 6 426 грн. 73 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору №1395918541 від 29.08.2022 року, а також норми чинного законодавства. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.09.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. 29 вересня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзиві, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що договір укладено строком на 60 місяців, Національний банк України листом від 14.04.2022 №21-0013/27762 рекомендував фінустановам пропонували своїм клієнтам-споживачам реструктуризацію заборгованості за споживчим або кредитні канікули. Незважаючи на рекомендації Національного банку України відповідачем були перераховані кошти, що свідчить про бажання відповідача найскоріше вийти на графік погашення зобов`язання по кредитному договору №1395918541 від 29.08.2022, незважаючи на погіршення фінансового стану. Вимоги про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості відповідач не отримував. Крім того, відповідач неодноразово звертався за телефоном до позивача з приводу проведення реструктуризації у зв`язку із обставинами непереборної сили. За результатами звернень відповідач отримував відповідь «сплачуйте скільки зможете». 13 жовтня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, заперечували проти доводів відповідача, оскільки [PERSON] жодного разу не звертався до позивача із заявою щодо реструктуризації або проханням надати кредитні канікули та не надавав документів, що надають йому право на обов`язкову реструктуризацію. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, відзив на позовну заяву визнати таким, що не відповідає процесуальній формі, поданий з порушенням процесуальних строків та не долучати його до матеріалів справи. 10 листопада 2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив з додатками. 27 лютого 2024 року відповідачем [PERSON] подано клопотання про долучення доказів. В судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , надав пояснення антологічні викладеним в відзиві, просив при винесені рішення врахувати сплачені суми та розстрочити виконання рішення на дванадцять місяців, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №1395918541(а.с. 8 -12). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5918541, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Разом з тим, відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту №5918541 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5918541 та Кредитного договору № 1395918541 від 29 серпня 2022 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 120897,00 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту. Договором визначено графік погашення кредиту (а.с. 13-14). Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Крім того, позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Обставини щодо укладання кредитного договору та отримання грошових коштів не оспорювалось відповідачем. Кредит відповідачем [PERSON] було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі п.4., отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 30.08.2022 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 (а.с. 21-24). Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 р., позивач є Новим кредитором боржника [PERSON] за Кредитним договором №1395918541 від 29.08.2022 р. з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору Факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація є добре відомою (а.с. 28, 29). Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни протягом 30 днів з дня отримання але не пізніше 45 днів з дня направлення вимоги, яка надіслана 29.04.2023(а.с. 91). Станом на 27.08.2023 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №1395918541 від 29.08.2022 року, становить 126 922,56 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 120 494 грн. 34 коп.; заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) - 1 грн. 49 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 6 426 грн. 73 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками (а.с. 34, 35 -90). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Оціюючи надані докази, пояснення сторін, суд вважає позов частково обґрунтованим з наступних підстав. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Судувід 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження№ 14-154цс18). Як зазначено вище, 29.04.2023 позивачем надіслано вимогу про дострокове погашення боргу. Доказів отримання відповідачем вимоги матеріали справи не містять. В зазначеній вимозі позивач виззначив строк повернення боргу не пізніше 45 днів дня направлення. Останнім днем виконання зобовязання припадало на 13 червня 2023 року. Згідно графіку погашення кредиту, щомісячної черговості відповідач повинен сплатити відповідну суму 12 червня 2023 року. Згідно розрахунку заборгованості, нарахування процентів здійснювалось до 28 серпня 2023 року, що суперечить законодавству. Так, згідно розрахунку, до 13 червня 2023 року нараховано щомісячних відсотків на загальну суму в розмірі 27093. 06 грн. До цієї дати відповідачем здійнено оплату процентів в сумі 22509,13 грн. залишок боргу по процентам склав 4583,93 грн. Після 13 червня 2023 року відповідач продовжував сплачувати кошти на погашення кредиту, проте грошові кошти вносились позивачем на безпідставно нараховані відсотки. Фактично після 13 червня 2013 року по серпень 2023 року, відповідачем було сплачено 6153,42 грн. В судовому засіданні, відповідачем надано виписку щодо сплати заборгованості за договором, видану позивачем. Згідно інформації, яка міститься у виписці, суми коштів та дати ії оплати відповідають даним, що містяться в розрахунку (а.с. 165-168). Позивач звернувся до суду з позовом шляхом направлення поштою 06.09.2023 року. Як вбачається з виписки, до звернення до суду відповідачем було сплачено 28 серпня 2023 року 1031, 10 грн., яка позивачем не врахована при подачі позову. Таким чином, на час звернення до суду, відповідачем після 13.06.2023 по 28.08.2023 було сплачено 7184,52 грн (6153,42+1031,10). Як зазначено вище, станом на 13.06.2023 борг по процентам складав 4583,93 грн., на підставі чого сума переплати склала 2600, 59 грн. (7184,52-4583,93). Після припинення нарахування шомісячних процентів з 13.06.2023, сплачені відповідачем суми мали бути зараховані на погашення річних процентів в розмірі 1,49 грн та тілу кредиту в розмірі 120494,34 грн. Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтованими вимоги в розмірі 117895,24 грн. (120494,34+1,49-2600.59). Також згідно виписки, відповідач продовжував сплачувати борг, та за період з 06.09.2023 по 30.01.2024 сплатив на загальну суму 9543,40 грн. (а.с. 165-168). На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, обґрунтовані належними доказами та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] ,. на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1395918541 від 29.08.2022 року у розмірі 108 351,84 грн. (117895,24-9543,40) Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 491,73 грн.., який пропорційно до обгрунтованих позовних вимог в розмірі 117895,24 грн. Згідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Частино 5 ст. 435 ЦПК України передбачено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи, що відповідач просив суд розстрочити виконання рішення строком на шість місяців, суд вважає за можливим задовольнити клопотання відповідача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 110 843,57 грн. (108 351,84+ 2491,73), яка підлягає розстроченню до 23 квітня 2025 року рівними частинами по 9 236,96 грн. щомісячно.

Outcome: partial