Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якому просила суд припинити право\~спільної часткової\~власності на\~будинок [ADDRESS] \~та поділити\~його в\~натурі між\~співвласниками.Виділити позивачу в натурі у власність таку його частину: №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-9, 1- 10, 1-11,1, II житлового будинку літ. "А-1" з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: сарай літ. "В", льох. "К". на відповідній частині земельної ділянки, та встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши в користування кожному з співвласників таку її частину, яка відповідає розміру частки у праві спільної власності, а саме - відповідачу - пропорційно 2/5, позивачу - пропорційно 3/5 з відповідною частиною надвірних споруд, з окремим входом, з дотриманням вимог нормативно-правових актів та будівельних норм із забезпеченням можливості обслуговування відповідної частини будинку, що виділяється. В обґрунтування вимог зазначила, що є власником 3/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2010р., реєстр. № 7-1252. У користуванні позивача відповідно до технічного паспорту знаходяться приміщення №№ [NUMBER] , 1-2, 1-3, 1-9, 1-10, 1-11, І, II житлового будинку літ. "А-1" з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: сарай літ. "В", льох. "К". Власником решти 2/5 вищевказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель є відповідачка на підставі договору дарування від 02.01.1996р., зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ» 15.01.1996р. за № 336, яка користується цією частиною будинку з надвірними будівлями. Між сторонами склався відповідний порядок користування приміщеннями будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою. Даний будинок вже давно розділений між співвласниками з обладнаними окремими входами. Надвірні будівлі знаходяться в користуванні, як вказано вище, з відповідною частиною земельної ділянки. Отже, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі та присвоєння окремого номеру житлового будинку. Ухвалою від 10 серпня 2020 року позовну заяву - залишено без руху. 18 серпня 2020 року позивачем на виконання вимог ухвали суду були усуненні відповідні недоліки, сплачено судовий збір. Розом з позовом подала до суду клопотання про призначення судової будівешльно-технічної експертизи. Ухвалою від 28 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. 23 жовтня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив [PERSON] , відповідно до якого пояснила що сторони доводяться один одній рідними сестрами, після смерті матері набули право на спадщину, будинок має два окремі виходи, та відсутні суперечки, щодо користування приміщенням будинку, що стосується земельної ділянки, то між сторонами склався фактичний порядок користування. На її думку порядок користування земельною ділянкою повинно визначати не за ідеальними частками у праві власності, а у відповідності із фактичним користуванням, що склалось протягом багатьох років. Водночас відповідач [PERSON] подала клопотання про виклик свідків, а саме вона просила суд викликати та допитати в якості свідків [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] . 29 жовтня 2020 року через канцелярію суду надійшло клопотання від позивача [PERSON] про витребування доказів, а саме вона просила суд витребувати з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Ухвалю суду від 29 жовтня 2020 року клопотання задоволено. Витребувано з Комунального підприємства ««Харківське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради інвентаризаційну справу на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 10 листопада 2020 року судом отримана інвентарна справа №20836. 19 листопада 2020 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого вона просила суд витребувати з АТ «Харківміськгаз» інформацію проте, скільки особових рахунків та на чиє ім`я відкрито за адресою: [ADDRESS] , а також які встановлені газові прилади та у яких приміщеннях зазначеного будинку. Дана інформація про відкриті особові рахунки з газопостачання необхідна для проведення експертизи. Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року клопотання задоволено, витребувано з Акціонерного товариства «Харківміськгаз» інформацію проте, скільки особових рахунків та на чиє ім`я відкрито за адресою: [ADDRESS] , а також які встановлені газові прилади та у яких приміщеннях зазначеного будинку. 30 листопада 2020 року судом отримані витребувані з Акціонерного товариства «Харківміськгаз» документи. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року призначена судова будівельно-технічна експертиза. 10 квітня 2023 року на адресу суду надіслано висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 584/12865-12897 від 03.04.2023 року по цивільній справі №639/4877/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, виділ частки в натурі, встановлення порядку користування. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року поновлено провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. 09 червня 2023 року через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої представник позивача просить здійснити поділ між співвласниками будинку [ADDRESS] відповідно до І варіанту розподілу експертизи. Припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . Встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до ІІ варіанту експертизи. 16 червня 2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Борисовець О.І. подано клопотання про залучення Харківської міської ради до участі у вищезазначеній цивільній справ в якості третьої особи, що не заявляє самосійних вимог. Ухвалою суду від 16 червня 2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. Залучено до участі у цивільній справі № 639/4877/20,в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Харківську міську раду. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року в задоволенні клопотання [PERSON] про виклик свідків відмовлено. Закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Харківська міська рада про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, відп представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без участі позивача та представника та винести рішення на підставі документів що місться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частинами 1, 2ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1\~ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором (ст. 5 ЦПК України). Згідно з\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~та частинами 1, 5 та 6 ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, і підтверджується копією свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом від\~14.12.2010,\~спадкоємцем зазначеного\~у заповіті\~майна [PERSON] ,\~1933\~року народження,\~яка померла\~ [INFO] ,\~є її\~дочка,\~ [PERSON] .\~Спадщина,\~на яку\~видано це\~свідоцтво,\~складається з\~3/5\~(трьох\~п`ятих)\~частин житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~належних спадкоємцю.\~За даними\~витягу №28297883\~з реєстру\~прав власноті\~на нерухоме\~майно виданого\~09.12.2010\~року КП\~«ХМБТІ»,\~реєстраційний номер\~32134874,\~номер запису\~336\~в книзі\~1,\~ на\~земельній ділянці\~розташований житловий\~будинок літ.\~«А-1»\~дерево/цегла,\~житл.пл.69,1\~кв.м.,\~заг.пл.\~122,6\~кв.м.,\~та надвірні\~будівлі:\~2\~сараї літ.\~«В,Ж»,\~3\~льохи «Г,И,К»,\~вбиральня літ.\~«З»,\~огорожа 1-6,\~дв.водопров.7,\~зл.яма\~8 (том №1 а.с. 4). Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав №28604909 від 06.01.2011, [PERSON] належать на 3/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] (том №1 а.с. 5). Власником 2/5 часток вищевказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель є [PERSON] на підставі договору дарування від 02.01.1996 року, зареєстровано в реєстрі за №3-3, зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ» 15.01.1996 року за № 336. На земельній ділянці 445 кв.м. розташован жилий будинок літ. «А-1» дерев`яний, облицьований цеглою, жилою площею - 69,1 кв.м.; та надвірні будівлі: 2 сараї літ. «В,Ж», 2 льохи літ. «Г,И вбиральня літ. «З», огорожа №1-6, водопровід №7, зливна яма №8. (том №1 а.с. 9 10). Крім того до матеріалів справи додані копії технічних паспортів на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений за станом на 30.09.2010 року та на 16.10.2012 (а.с. 6-8, 40-45). Копії документів щодо встановленя газових приладів по [ADDRESS] , надані АТ «Харківміськгаз» (том №1 а.с. 71- 81). Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №584/12865-12897 від 03.04.2023 року на розгляд суду запропоновано олин варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (без врахування особисто побудованих будівель і споруд [PERSON] ) та два варіанти порядку користування земельною ділянкою. (том 1 а.с. 120 156). За змістом Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Представник позивача в уточненому позові просив здійснити поділ між співвласниками будинку [ADDRESS] відповідно до І варіанту розподілу експертизи. Припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . Встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до ІІ варіанту експертизи. Відповідно до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд бере до уваги, що від відповідача не надано запереченнь щодо даного висновку та не заперечує проти поділу будинку в натурі. Відповідно до ч. 1ст. 355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України). Поняття спільної часткової власності визначено у частині першійстатті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Відповідно до статті 358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При установленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на нього. Виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки установлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Відповідно до\~статті 361 ЦК України\~співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Щодо порядку реалізації співвласниками права на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власностісуд зазначає наступне. Відповідно достатті 364 ЦК Україниспіввласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України, дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Відповідно до\~ст.\~367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В позові позивач, обґрунтовуючи доводи посилаючись на вимоги ст..ст.364, 367 ЦК України, фактично происть поділити в натурі будинок Згідно висновків судової експертизи № 584/12685-12897 від 03.04.2023р. з технічної точки зору можливий поділ будинку по [ADDRESS] , [PERSON] можливо виділити приміщення №№ 1-1, 1-2, 1-3, 1-9, 1-10, 1-11, І, II, що припадають на її частку (3/5), ця частина будинку літ. "А-1" відповідно до технічного паспорту від 17.03.2021р. та наданого експертом на розгляд суду І варіанту поділу житлового будинку складається з приміщень: 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-7, І з відповідною частиною надвірних будівель. [PERSON] є власником 2/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 02.01.1996р. Згідно висновку, решту приміщень можливо виділити - [PERSON] , а саме - частину будинку літ. «А-1», а саме: житлове приміщення «2-3»- площею 15,0 кв.м, житлове приміщення «2-4»- площею 15,5 кв.м, душова «2-2»- площею 5,4 кв.м, передпокій «2-5» площею 8,7 кв.м, усього 44,6 кв.м., з надвірними будівлями: Ж - сарай, И - льох, №4 - 1/5 паркан на відповідній частині земельної ділянки. Враховуючи надані докази позицію сторін, суд вважає що позовні вимоги в частині поділу будинку з надвірними спорудами чіпляє задоволенню. Згідно ст. 42 Земельного кодексу в редакції, чинній на час укладення та реєстрації права власності за цим договором, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Відповідно до п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будів Відповідно до частин першої, третьої статті 88\~ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванністатті 88 ЗК Українипри вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку у спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Відповідно до частин першої, другої, четвертоїстатті 120 ЗК Україниу разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені правові норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При застосуванні положень статті 120\~ЗК України у поєднанні з нормою статті 125\~ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Разом з тим право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 цього Кодексу). Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно, зокрема до права користування земельною ділянкою. Тому право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Матеріали справи свідчать, що договору або угоди про порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відсутні. Матеріали справи також не місять доказів, що за сторонами зареєстровано право вланості або користування земельною ділянкою. Відсутність оформлення права користування чи права власності на спірну земельну ділянку у особи не є перепоною для визначення порядку її користування за умови належності такій особі на праві власності об`єкта нерухомого майна, що знаходиться на ній, з огляду на загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (правовий висновок визначений у постанові Верховного суду від 22 березня 2023 року у справі № 569/23068/21) Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 489/2029/17 (провадження № 61-7504св19), зроблено висновок про те, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15 травня 2017 року в справі № 6-841цс16, від 01 листопада 2017 року в справі № 6-2454цс16 та Верховного Суду, викладеними у постановахвід 05 лютого 2020 року в справі № 497/1137/17, від 03 листопада 2020 року в справі № 653/1760/16. Відповідно до ІІ варіанту порядку користування земельною ділянкою у висновку експерта №584/12865-12897,: [PERSON] виділяється у користування земельна ділянка № [NUMBER] площею 1032 кв.м., яка припадає на 3/5 частки, в тому числі: під житловим будинком літ «А-1» - 40,5 кв.м., прибудовою літ. «а» - 26,2 кв.м., прибудовою літ. «А1» - 20,9 кв.м., (з льохом) літ. «Г» (6,8 кв.м.), прибудовою літ. «а1» - 2,3 кв.м., ганком літ. «а6» - 0,9 кв.м., льохом літ. «К» - 12.6 кв.м., сараєм літ. «П» - 8,7 кв.м., навісом літ. «Р» - 5,4 кв.м.. Всього під забудовою 117, 5 кв.м.. Прибудинкова територія вільна від забудови 914,5 кв.м. [PERSON] виділяється земельна ділянка № [NUMBER] площею 688 кв.м., яка припадає на 2/5 частки, в тому числі: під житловим будинком літ. «А-1» - 42,1 кв.м., прибудовою літ. «А3-1» - 37,6 кв.м., прибудовою літ. «А2» - 18,2 кв.м., прибудовою літ. «а4» -2,8 кв.м., сараєм літ. «Ж» - 24,1 кв.м. (з льохом) (літ. «И») (7,0 кв.м.), навісом літ. «Л» -43,5 кв.м. (з прибудовою) (лт. «а5») (6,4 кв.м.), вбиральнею літ. «М» - 1,8 кв.м., душовою літ. «Н» - 3,3 кв.м., альтанкою літ. «С» - 25,5 кв.м.. Всього під забудовою 198,9 кв.м., Прибудинкова територія вільна від забудови 489,1 кв.м. Межа між земельними ділянками №1 та №2 проходить у такий спосіб: - точка А поділяє межу земельної ділянки на відрізки розміром 19,34 м та 17,98 м; - відрізок АБ прокласти уздовж існуючого паркану по прямій лінії до житлового будинку; - відрізок ББ1Б2Б3 прокласти за лінією розподілу будинку; - точка В знаходиться на відстані 12,0 м від прибудов та на відстані 8,3 м від існуючої доріжки; - відрізок Б3В довжиною 12,0 м, прокласти прямо уздовж існуючої межі на відстані 8,3 м від доріжки; - точка Г знаходиться на відстані 12,0 м від прибудов та на відстані 1,0 м від існуючої доріжки; - відрізок ВГ довжиною 7,3 м прокласти на пряму; - точка Д поділяє межу земельної ділянки по вулиці на відрізки 34,4 м та 11,5 м; - відрізок ДЕ довжиною 28,2 м, прокласти напряму. При дослідженні висновку експерта було встановлено розбіжності в зазначені відрізку розмежування а саме «відрізок ДЕ довжиною 28,2 м, прокласти напряму». В судовому засіданні була допитана судовий експерт [PERSON] , яка зазначила, що було допущено технічну помилку. Дійсно правильним відрізок має визначатися літерами «ДГ». Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , за другим варіантом, який відповідає ідеальним часткам у праві власності. З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved