Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач [PERSON] працював на посаді водія товариства з обмеженою відповідальністю «Стрільчук Транс», пройшов інструктажі і за ним був закріплений автомобіль. [PERSON] був направлений у відрядження. Під час відрядження [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду і автомобілю було заподіяно збитки. Кам?янець-подільським районним судом винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 130, ст. 124 та ч.5 ст. 126 КУпАП і на нього накладено стягнення. Тому [PERSON] зобов?язаний відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі, оскільки заподіяв шкоду в стані алкогольного сп?яніння. Шкода заподіяна тягачу та причепу. Експертиза була проведена в присутності [PERSON] Автомобіль та причеп були списані, зняті з обліку у сервісному центрі, а брухт переданий на утилізацію. Заподіяні збитки полягають у шкоді заподіяній тягачу, напівпричепу, а також у витратах понесених на проведення експертизи. Вартість металобрухту склала 56566 гривень 20 копійок і ця сума була вирахувана. Відповідач не вчиняє жодних дій для відшкодування шкоди у добровільному порядку. Судом встановлено, що згідно наказу керівника ТзОВ «Стрільчук Транс» №19 від 31 липня 2023 року , [PERSON] з 31 липня 2023 року прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів ТзОВ «Стрільчук Транс». 20 серпня 2023 року [PERSON] був переданий автопотяг у складі вантажного автомобіля «DAF» номерний знак [NUMBER] та причепу «SCHMITZ» номерний знак [NUMBER] , які перебували у задовільному стані. Вказана обставина стверджується копією наказу директора ТзОВ «Стрільчук транс» №10/1-Од від 01 серпня 2023 року та копією акту приймання передачі від 20 серпня 2023 року. З 00 годин 24 серпня 2023 року [PERSON] був відряджений в с. Чорнобай Черкаської області та далі згідно заявок на перевезення вантажу, для виконання замовлення автомобілем [NUMBER] / [NUMBER] на 7 днів. 26 серпня 2023 року, о 16 годині, на автодорозі 273км+200м Н-03 «Житомир-Чернівці», [PERSON] будучи протягом року підданим адміністратвиному стягненню за ч.ч. 1,2 ст. 130 КУпАП, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп?яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода) , без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування, повторно протягом року, керував автомобілем «DAF» номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, здійснив наїзд на бар`єрну огорожу з подальшим перекиданням на бік автомобіля. Внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження, чим задано матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 130, ст. 124, ч.5 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] поянив, що 26 серпня 2023 року керуючи автомобілем «ДАФ» не впорався із керуванням, допутив перекидання автомобіля на автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці» в Кам?янець-Подільському району. Після чого, в присутності працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, як на місці події так і в медичному закладі. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини стверджують копією постанови судді Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по справі 676/6361/23 від 03 жовтня 2023 року. Автомобіль «DAF FT XF 105.460» 2008 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричеп-рифрежератор «Schmitz SKO 24L» , 2007 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , належали ТзОВ «СТРІЛЬЧУК-ТРАНС». Вказані обставини стверджують копіями облікових карток № [NUMBER] та № [NUMBER] виданих ТСЦ 7341 30 листопада 2023 року. Згідно висновку експерта №62/23 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 08 вересня 2023 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «DAF FT XF 105.460» 2008 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодженян у ДТП 26 серпня 2023 року , визначається у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент до пошкодження і становить 560970 гривень. Проведення належного ремонтного відновлення досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП 26.08.2023 року є технічно можливим, але економічно недоцільним, адже вартість його відновлювального ремонту після цього пошкодження перевищує його ж ринкову вартість на момент даного пошкодження. Згідно висновку експерта №63/23 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 08 вересня 2023 року вартість матеріального збитку завданого власнику напівпричепа-рифрежератора «Schmitz SKO 24L» , 2007 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 26 серпня 2023 року, визначається у розмірі ринкової вартості цього напівпричепа на момент до пошкодження і становить 789160 гривень. При даних пошкодженнях складових вартість відновлювального ремонту досліджуваного напівпричепа-рефрижетарора однозначно буде перевищувати його вартість до пошкодження, тобто відновлювати його економічно недоцільно. Крім того, при таких пошкодженнях, відновити КТЗ відповідно до вимог виробника (з такими самими технічними характеристиками) неможливо. Згідно актів списання від 02 жовтня 2023 року та наказу №3 від 02 жовтня 2023 року автомобіль «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричепа-рифрежератора «Schmitz SKO 24L» , реєстраційний номер [NUMBER] , списані з балансу ТзОВ «Стрільчук-Транс». Вартість брухту чорних металів від реалізації автомобіля «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер [NUMBER] склала 16426 гривень 20 копійок. Вартість брухту чорних металів та брухту алюмінію від реалізації напівпричепа-рифрежератора «Schmitz SKO 24L» , реєстраційний номер [NUMBER] склала 40140 гривень. Згідно статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів. За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. За загальним правилом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому за змістом частини першої\~статті 3 КЗпП України\~трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. У справі позов про відшкодування шкоди пред`явлено до [PERSON] , який працював у ТзОВ «СТРІЛЬЧУК ТРАНС» на посаді водія за трудовим договором. Відповідно до частин першої, другої\~статті 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Статтею 132 КЗпП України\~передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Як роз`яснено в пункті 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від\~29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за правилами\~статті 132 КЗпП України\~за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Статтею 134 КЗпП України\~передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу\~укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;\~6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Суд вважає, що позивачем доведено, що [PERSON] завдано шкоди під час перебування ним у нетверезому стані. У постанові судді про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності зазначено, що на час вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення внаслідок якого позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, у [PERSON] були явні ознаки алкогольного сп?яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода). Крім того, [PERSON] визнав, що у присутності працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, як на місці події так і в медичному закладі. Суд вважає, що такі докази беззаперечно підтверджують перебування відповідача у нетверезому стані під час керування автомобілем та пошкодження автомобіля «DAF FT XF 105.460», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричепа-рифрежератора «Schmitz SKO 24L» , реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що в даному випадку, [PERSON] несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ТзОВ «Стрільчук Транс» до [PERSON] слід задовольнити частково. Зокрема позивачем у позовній заві зазначено, що заподіяно йому відповідачем матеріальна шкода складається із шкоди завданої йому як власнику автомобіля та напівпричепа-рефрижератора внаслідок їх пошкодження та витрат на проведення автотоварознавчих експертиз. Суд вважає, що витрати на проведення автотоварознавчих експертиз у даному випадку не можуть бути включені до складу заподіяної позивачу шкоди, а підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як судові витрати. Відповідно до ч.1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~ Згідно ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~\~У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат позивача на послуг експерта , а саме копія договору на проведення автотоварознавчої експертизи від 05 вересня 2023 року, копії актів приймання передачі робіт, копії платіжних інструкцій. На підставі ст. 129-1 Конституції України, ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 16, 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст.

Outcome: partial