Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

20.07.2023 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 856 грн. 92 коп. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг у сумі 856 грн. 92 коп. за період з 01.06.2018 року по 01.01.2019 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 20.07.2023 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, була повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України,Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі\~Правила роздрібного ринку електричної енергії), а також Правилами користування\~електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.07.1999\~року №\~1357 (надалі Правила користування електричною енергією), які діяли до 26.06.2018 року та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергієюдля населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Пунктом 2 Правил користування\~електричною енергією для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що електропостачальник\~учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживача. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж за період з 01.06.2018 року по 01.01.2019 року, на підставі відкритого на ім`я відповідача особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, надано послуги з постачання електричної енергії до об`єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 2\~471 грн. 28 коп., з яких за вказаний період надійшло оплатна суму 1\~614 грн. 36 коп. Відтак, борг за спожиту електроенергію складає 856 грн. 92 коп. Згідно з п. 2 Правил користування електричною енергією для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, побутовий споживач\~фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником. Побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 42 Правил користування\~електричною енергією для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя, сформованого 20.07.2023 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг користування електроенергією (а.с. 10). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 01.06.2018 року по 01.01.2019 року належним чином не виконував, у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість в сумі 856 грн. 92 коп. Факт наявності заборгованості в розмірі 856 грн. 92 коп. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачем в ході її розгляду. Оскільки відповідач оплату наданих послуг не довів, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явив, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 856 грн. 92 коп. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved