Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 878 519 грн.01 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції знаходився виконавчий лист № 2/357/2594/19 від 02.09.2019 року, виданий Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 частини з усіх видів заробітку(доходу), щомісячно починаючи з 17.04.2019 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Відповідач ухилявся від обов`язку, щодо сплати аліментів, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка на листопад 2023 року становила29724,70 грн., але у грудні 2023 року відповідач погасив заборгованість. Позивач стверджує, що відповідач протягом всього часу виконання рішення суду порушував свої зобов`язання, не вчасно виплачував аліменти, деякий період взагалі нічого не сплачував, постійно мав заборгованість, а тому позивач зазначає, що має право на отримання неустойки у розмірі 1 відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення. Позивач здійснила розрахунок неустойки у відповідності до норм СК України та відповідно до правової позиції ВП ВС, що викладені по справі № 572/1762/15-ц . Зокрема, розмір неустойки за період з 01.07.2019р. по 13.12.2023 р. становить 878519,01 грн, що і просить позивач стягнути з відповідача. Відповідач подав відзив на позов, зазначивши, що позивач неправомірно розрахувала неустойку, яка була нарахована не на місячний платіж, а на сукупний розмір заборгованості, а тому невірно було визначено позивачем кількість днів прострочення, оскільки в розрахунку не зазначені всі сплачені відповідачем суми та дати таких платежів. Також, відповідач звертає увагу, що позивач не врахувала положення ч.1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Відповідач вважає, що позовні вимоги недоведені, оскільки розрахунок пені невірний не підтверджений допустимими доказами. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 19.02.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 17). 21.03.2024 року позивач подала клопотання про приєднання доказів до справи (а.с.28-36). 17.04.2024 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву (а.с. 37-39). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ненько Ю.Я., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав письмово викладену свою позицію у даному спорі, клопотав про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в позові. З`ясувавши позицію учасників судового процесу у даній справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] являються сторони по справі. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2019 року по справі № 357/4185/19 з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання їхньої дитини [PERSON] , починаючи з 17.04.2019р. по закінчення ним навчання, але не більше як досягнення ним 23 років. Виконавчий лист з виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2019 року по справі № 357/4185/19 знаходився на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Наведене підтверджено копією виконавчого листа та постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.33-34,35). Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 03.01.2024 року №1357, заборгованість відповідача за 2019 рік становила 13516,20 грн., за 2020 рік - заборгованість була відсутня, але залишалася заборгованість за попередній період в сумі 9619,25 грн., за 2021 рік заборгованість становила - 13762,45 грн., за 2022 рік - 26679,45 грн., а в 2023 році борг відсутній та станом на 13.12.2023 року відповідач повністю погасив борг з виконання даного виконавчого листа (а.с.9). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А згідно ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Отже, така відповідальність може бути застосована лише за наявності вини боржника, яку необхідно довести. Тобто, якщо заборгованість виникла з незалежних від останнього обставин (хвороба, помилка бухгалтера, фактична неможливість здійснювати виплати з інших поважних причин), пеню на неї нараховувати не можна. В даному випадку, суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного доказу відсутності його вини щодо виникнення боргу по аліментах. У відзиві [PERSON] не вказав жодної з вище перелічених обставин, що вказувало б на відсутність вини боржника у виникненні боргу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, вимога позивача про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів підлягає до часткового задоволення. Позивач наводить свій розрахунок пені, згідно якого за період з 01.07.2019 року по 13.12.2023 року неустойка за несплату аліментів становитиме 878 519,01 грн. Суд не може погодитися з таким розрахунком, оскільки позивач неправомірно визначила кількість днів для обрахунку неустойки. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що:загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому, в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України. При здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 19.01.2022року по справі №711/679/21 (провадження №61-18434св21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020р. по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованістю зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, з урахуванням даних щодо заборгованості по аліментам, що були надані відділом державної виконавчої служби, та враховуючи наведену формулу розрахунку, загальна сума пені за зобов`язаннями відповідача по сплаті коштів на утримання повнолітнього [PERSON] на період навчання, за вказаний вище період, буде становити значно більшу суму, ніж сам борг, оскільки, лише, за один місяць липень 2019 року, до моменту наступного внесення відповідачем частини коштів в січні 2020 року, розмір неустойки становитиме 8986,80 грн. (3653,20 х 246 днів х 1 % = 8986, 80 грн.). Тобто, очевидним є, що розмір пені, розрахований у відповідності до наведеної формули та прикладу, буде значно більшим, ніж сума самої заборгованості по аліментам за вказаний період коли відповідач порушував свої зобов`язання по сплаті аліментів. Але відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір пені обмежено 100 % заборгованості, тобто, в даному випадку, не може бути більшим від самої суми боргу, яка станом на 01.01.2023 р. становила 26 679,45 грн. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України) Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). При застосуванні формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Отже, позивач в позовній заяві навела свій розрахунок неустойки (пені) за весь період невиконання відповідачем рішення суду, а відповідач не долучив до своєї письмово викладеної позиції в даному спорі жодного розрахунку. Відповідач проаналізував і заперечив розрахунок позивача, заперечив довідку державного виконавця, при цьому, не надав контр розрахунку, не спростував факт наявного боргу зі сплати аліментів, який на початок 2023 року становив 26679,45 грн., також, відповідач не навів обставин, які унеможливлювали вчасне виконання рішення суду та могли вказувати на відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 26679,45 грн. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, на відповідача [PERSON] покладаються судові витрати у справі. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір заявлених вимог, що підлягають задоволенню - 26679,45 грн., а тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить - 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial