Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на\~те,\~що 09.12.2017 вона із відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. На сьогодні шлюб між нею та відповідачем не ґрунтується на таких принципах, як: згода бути у шлюбі з відповідачем, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних рівних прав та обов`язків та інше. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Їхні стосунки погіршились відразу після взяття шлюбу, і згодом, призвели до розриву шлюбних стосунків. Причиною їхніх непорозумінь і конфліктів є непримиримі погляди на сімейне життя, різні життєві цінності, їм стало важко знаходити спільну мову, точки порозуміння, стало важко проживати однією сім`єю. Ці обставини і призвели до розриву відносин майже пів року назад. З липня 2023 року вони не підтримують сімейні стосунки, зараз кожен живе власним життям, своїми інтересами, і у неї немає наміру відновити стосунки. Вона переконана, що спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем не можливе, і суперечитиме її особистим інтересам, її особистому щастю, що має істотне значення для неї. Збереження шлюбу призведе до негативного впливу на неї та її подальше життя. Вона вважає недоцільним вжиття судом згідно ст. 111 Сімейного кодексу України заходу щодо примирення подружжя, у зв`язку з тим, що вона і відповідач вже майже пів року не підтримують сімейні стосунки. Вона вважає примирення неможливим, тому просить не застосовувати ст. 111 СК України та ч. 7 ст. 240 ЦПК України при розгляді даної позовної заяви про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. За наведених обставин її шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, тривалий час вони не підтримують шлюбні стосунки, примирення з відповідачем неможливе. Сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні фактичного розлучення. Шлюб розривається вперше. Просить \~розірвати\~\~шлюб\~\~укладений\~між\~нею\~та\~відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 15.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 23.04.2024 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. 11.03.2024 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача. Позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Додатково зазначила, що у позивача та відповідача спільних дітей не має. Відповідач у добровільному порядку через органи ВДРАЦС розірвати шлюб відмовляється. Не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. \~Враховуючи те, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.12.2017 сторони зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 2177, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 25.10.2023 Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.10.2023 (а.с. 10). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Відповідач добровільно через органи ВДРАЦС розірвати шлюб відмовляється. Відповідно до\~ст. 21 СК України\~шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно змісту ст. 24 СК України\~добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.\~105,\~110,\~112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно з\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає її інтересам, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Разом з вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд змінити прізвище на дівоче « [PERSON] », на підтвердження зміни прізвищ під час одруження надає витяги з Державного реєстру актів цивільного стану з даними про два попередніх шлюби та свідоцтво про своє народження. Разом з тим, суд вважає, що дана вимога про зміну прізвища на « [PERSON] » не підлягає до задоволення з урахуванням такого. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2023 зареєстровано шлюб 09.12.2017 між [PERSON] та [PERSON] , після держаної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Таким чином, дошлюбне прізвище позивача є « [PERSON] », а не « [PERSON] », при цьому у ст. 113 СК України визначено про відновлення саме дошлюбного прізвища, а не прізвища батьків («дівочого» прізвища). Отже, вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, обмежується лише можливістю відновлення дошлюбного прізвище, яке мав той із подружжя, що його змінив після укладення шлюбу. Відповідно до статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року №2398-VI (із змінами та доповненнями), державна реєстрація зміни, зокрема прізвища проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Таким чином, зміна прізвища здійснюється відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи та в даному випадку не може бути розглянута судом разом з позовом про розірвання шлюбу, а тому в цій частині вимога позивача про зміну прізвища на інше, ніж те, яке було до реєстрації цього шлюбу (дошлюбне) до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved