Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що в банку існує проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг відбувається шляхом верифікації клієнта очно або у точці видачі, або у відділенні банку, або співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці, або кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року здійснюється або відеоверифікація працівником банку дистанційно або ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, або спрощена процедура через бюро кредитних історій, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 05.08.2021 відповідач звернула ся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 05.08.2021. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість, що станом на 19.09.2023 становить 32205,80 грн, з яких: 32205,80 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яку і просив стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику). 20.01.2024, у межах строку встановленого судом, відповідачем надіслано засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву (вх. №5643), який отримано судом 22.01.2024, згідно до якого відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи, що АТ «Універсал Банк» проводилося списання відсотків за вересень у розмірі 664,61 грн, за жовтень 527,56 грн, за листопад 626,13 грн, за грудень - 770,60 грн, що вбачається із руху коштів по картці. При цьому зазначає, що позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг а АТ «Універсал Банк» погодилася з умовами, які містяться у доданих до позовної заяви витязі з Тарифів та Умов, та чи взагалі містили вказані документи умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розміру та порядку нарахування. Вказує, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяви домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами пені та штрафів за несвоєчасну погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг АТ «Універсал банк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», які містяться в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами 05.08.2021 шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Також вказує, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Зауважила, що укладений кредитний договір від 05.08.2021 у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним). 25.01.2024 позивачем направлено до суду відповідь на відзив (вх. №7981), яку отримано судом 29.01.2024, згідно якої позивач просив позовні вимоги задовольнити. Вказавши, що положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank ? Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням https://www.monobank.ua/terms; тарифами, що розмішені за посиланням https://www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву клієнт ознайомився та погодився з наступним: що невід`ємною частиною Анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого 05.08.2021 в мобільному додатку договір набуває чинність. У пункті 1 запевнення відповідач підтвердив: отримання примірника договору у мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами договору, згідно з яким буде здійснюватися відкриття та обслуговування рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання договору; зобов`язався виконувати умови договору; інформація передбачена ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана шляхом розміщення у договорі та на офіційному сайті банку. Боржник не звертався до банку з не погодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та продовжував користуватися карткою, а отже з ним погодився. У підписаній анкеті-заяві відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 05.08.2021 успішно пройшов процедуру верифікації та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank», при цьому без ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже підписання анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 05.08.2021, а також засвідчив, що він повідомлений банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач зауважив, що у випадку коли особа не дає згоди з умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank» шляхом накладення електронного підпису, тоді застосунок не переходить на наступний етап входу в головне меню, проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим, зокрема, подальше проведення банківських операцій, в тому числі отримання кредиту. Водночас використання кредитних коштів підтверджується випискою, відтак позивач вважає, що боржник намагається приховати фактичні обставини справи, що погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank», бо інакше він би не мав взагалі технічної можливості користуватися додатком «Monobank». Обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено в детальному розрахунку, підтверджується наданою випискою по картковому рахунку позичальника. Так, відповідно до виписки про рух коштів на рахунку заборгованість становить 32205,80 грн, яка складається з повністю використана боржником кредитного ліміту в сумі 10000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) 22205,80 грн та виник у зв`язку з тим, що на рахунку клієнта не вистачало власних коштів для оплати заборгованості. Вказує, що відповідно до підпункту 5.22 пункту 2 розділу другого Умов кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. 22.02.24 судом отримано заперечення (вх. №15432), надіслані відповідачкою засобами поштового зв`язку, згідно яких остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20 зазначає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форму, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Позивачем надано письмові пояснення (вх. №17445 від 29.02.2024), у яких позивач, посилаючись на механізм реєстрації та отримання банківських послуг проекту «Monobank», вказує, що на момент підписання анкети-заяви від 05.08.2021 клієнт був належним чином ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає позивач за договором про надання банківських послуг «Monobank», на підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Також зауважив, що відповідач, заперечуючи розмір кредитної заборгованості, власного розрахунку заборгованості не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом установлено, що 05.08.2021 [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.08.2021. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank ? Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредит, що розміщені за посиланням https://www.monobank.ua/terms; тарифами, що розмішені за посиланням https://www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач в анкеті-заяві засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Погодив, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку Договір набуває чинність. Відповідно до вказаної анкети-заяви [PERSON] просила відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на її ім`я № [NUMBER] , а також встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Погодила, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит нараховуватиметься процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. На підставі анкети-заяви до договору про надання банківських послуг №б/н від 05.08.2021 [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та надано картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 27.12.2023. Як слідує із довідки про розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.08.2021 за карткою № [NUMBER] 05.08.2021 встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн, який у подальшому 10.08.2021 зменшено до 9900,00 грн. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується випискою про рух коштів по картці відповідача [PERSON] за період з 05.08.2021 по 19.09.2023. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору в електронному вигляді у відповідності з проектом «Monobank» шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг у зв`язку з укладенням якого у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача - повернути кредит, також підтверджується відкриття відповідачу кредитного рахунку, зазначеного в анкеті-заяві - № [NUMBER] , встановлення кредитного ліміту в розмірі 10000 гривень, користування [PERSON] кредитними коштами та часткове погашення кредиту. Зокрема, у пункті 2 анкети-заяви від 05.08.2021 сторони погодили, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. [PERSON] користувалася кредитним лімітом понад 62 дні, тому відповідно до умов договору підлягає застосуванню процентна ставка 3,1 % на місяць, що і було зроблено позивачем (згідно розрахунку позивача застосовано процентну ставку 37,2% річних, тобто 3,1% на місяць). Таким чином, доводи відповідача з приводу відсутності домовленості між сторонами в анкеті-заяві щодо необхідності сплати процентів за користування кредитом та їх розміру не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Крім того, відповідно до виписки про рух коштів [PERSON] неодноразово здійснювались банківські операції із використанням власної картки (зняття готівки, оплата товарів та інше). Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що [PERSON] зверталась до позивача з вимогою про надання роз`яснень щодо умов кредитування, натомість протягом тривалого часу вона виконувала умови договору, що свідчить про їх розуміння та погодження. Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц). Доводи відповідача про те, що позивачем не доведено підписання нею Умов і Правил, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту суд вважає безпідставними, оскільки накладеним у застосунку «Monobank» електронного цифрового підпису відповідач погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, без накладення якого проведення будь-яких операцій є неможливим, в тому числі отримання кредиту. Також вона підтвердила, що отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. Послідовність укладення договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» в рамках проекту «Monobank» передбачає, що без ознайомлення із зазначеними документами подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 25 липня 2019 року, а також засвідчила із використанням електронно-цифрового підпису, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, заперечуючи надані позивачем докази відповідач відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України в спростування позовних вимог позивача не надала суду наявний примірник Умов та Правил будучи стороною кредитного договору та маючи в наявності примірник, який був надісланий їй у мобільний додаток. Аргументи відповідача про те, що позивач самостійно, без погодження з відповідачем в рахунок погашення відсотків збільшував тіло кредиту та це назвав тілом кредиту, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач, будучи обізнаним з розрахунком заборгованості за кредитом та випискою по рахунку, власного розрахунку суду не надає. Підстав для проведення власного розрахунку заборгованості суд не вбачає, оскільки сторонами було погоджено як нарахування відсотків, так і надано право та доручено банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків [PERSON] , відкритих у банку без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому (пункт 10 Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank»). При цьому суд приймає до уваги , що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою кредитного договору, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту. Відповідний правовий висновок висловила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується рухом коштів по картці відповідача [PERSON] за період з 05.08.2021 по 19.09.2023, що й не заперечується відповідачем. Відповідно до положень постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/564/18 доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Пунктом 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності у банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.08.2021, укладеного між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , загальний залишок заборгованості станом на 19.09.2023 становить 32205,80 грн. Вказаний розрахунок узгоджується із наданою банком випискою про рух коштів по картці від 27.12.2023 по рахунку № [NUMBER] за період з 05.08.2021 по 19.09.2023. Баланс на початок періоду 10000 грн, на кінець періоду (мінус) 22205,80 грн. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] прийняла Умови та правила надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви, шляхом накладення свого електронного цифрового підпису, однак в порушення умов договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому доводи відповідача про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. При цьому,\~суд враховує,\~що анкета-заява\~від 05.08.2021\~не містить\~строку повернення\~кредиту (користування ним), в той же час фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 32205,80 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684,00 грн судового збору.

Outcome: approved