Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначає, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ''1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів'' 31.03.2023 в електронній формі було укладено договір позики № 78262761. 14.06.2021 між ТОВ ''1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів'' та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21 з подальшим укладенням додаткових угод № 2 від 28.07.2021 та № 11 від 21.09.2023, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 78262761. У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов договору, заборгованість останньої перед позивачем становить 24000,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 6000,00 грн; заборгованості за відсотками - 18000,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати. 27.03.2024 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. З відповіді Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. П. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, слід вважати відповідачку [PERSON] належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації - [ADDRESS] . Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю ''1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів'' 31.03.2023 в електронній формі було укладено договір позики № 78262761 на умовах повернення її в кінці строку, згідно умов якого остання отримала в позику кошти в сумі 6000,00 грн строком на 30 днів (до 30.04.2023) зі сплатою відсотків за користування кредитом із базовою фіксованою процентною ставкою 2,50 % в день /а.с. 5-6/. Вищевказаний договір позики підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 31.03.2023 /а.с.7/ загальна вартість (позики) за договором № 78262761 становить 10500,00 грн, з яких 6000,00 грн - тіло кредиту, 4500,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору - з 31.03.2023 по 30.04.2023. 14.06.2021 між ТОВ ''1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів'' та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21 /а.с. 8-9/ з подальшим укладенням додаткових угод № 2 /а.с. 10/ від 28.07.2021 та № 11 від 21.09.2023, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 78262761, що підтверджується вищевказаними доказами та витягом із реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 /а.с. 13/ . Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором за період з 21.09.2023 по 29.02.2024 /а.с. 14/ заборгованість відповідачки, яка нарахована позивачем, становить 24000,00 грн і складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 6000,00 грн; заборгованості за відсотками - 18000,00 грн. Норми права, застосовані судом. Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копією договору позики від 31.03.2023 № 78262761, укладеного в електронній формі, підписаного відповідачкою цього ж дня за допомогою одноразового ідентифікатора та договору факторингу від 14.06.2021 з додатковими угодами до нього, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідачки за вказаним договором позики. Відповідно до умов цього договору відповідачка мала повернути отримані в позику кошти, сплатити відсотки за користування ними в рекомендовану дату платежу 30.04.2023. Таким чином, не пізніше 30.04.2023 за вищевказаним договором відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом з матеріалів справи, зокрема договору позики № 78262761 та додатку до нього встановлено, що загальна вартість позики становить 10500,00 грн, з яких 6000,00 грн - тіло кредиту, 4500,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору - з 31.03.2023 по 30.04.2023. Суду ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за цим договором відповідачкою як первісному кредитору, так і позивачеві. Судом встановлено, що заборгованість відповідачки за вищевказаним договором, що нарахована позивачем станом на 29.02.2024, виходить за межі строку дії договору, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, нарахування відсотків за користування коштами, наданими на умовах позики, здійснювалося первісним позикодавцем із 31.03.2023 по 21.09.2023, про що свідчить витяг із реєстру боржників № 10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між позивачем та ТОВ ''1\~Безпечне агенство\~необхідних кредитів'' і таким чином загальну заборгованість відповідачки визначено в розмірі 24000,00 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу і 18000,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, здійснивши власні розрахунки для визначення розміру заборгованості відповідачки по вищевказаному кредиту, прийшов до таких висновків. Оскільки за умовами договору нарахування відсотків за користування позикою мало здійснюватися виключно в період з 31.03.2023 по 30.04.2023, виходячи із розміру тіла позики 6000,00 грн, процентної ставки 2,50%, строку дії договору 30 днів, заборгованість за відсотками має становити 4500,00 грн. Щодо заборгованості за тілом кредиту, яка становить 6000,00 грн, враховуючи відсутність доказів щодо її повного чи часткового погашення відповідачкою, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідачки, яка полягає у неповерненні коштів за позикою в цій сумі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 78262761 від 31.03.2023 із [PERSON] підлягають задоволенню частково і з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 6000,00 грн та заборгованість за відсотками - 4500,00 грн, а всього 10500,00 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн згідно платіжної інструкції № 61076 від 05.03.2024 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 43,75 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції від 05.03.2024, що становить 1324,75 грн. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в стягненні цієї частини судових витрат із відповідачки слід відмовити.

Outcome: partial