Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з 03.09.1994 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей вони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, постійних сварок. На даний час з відповідачем спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Проте, оскільки відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи наведене, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який був зареєстрований 03.09.1994 року Виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №7. Ухвалою Макарівського районного суду від 28.02.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 28.02.2024 року та позовна заява з додатками були надіслані відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання, вказаною у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 358553 від 11.12.2023 (а.с. 6), проте поштове відправлення №0600254383632 (а.с.18) повернулось до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно у встановлений судом строк відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові\~матеріали справи,\~судом встановлено,\~що 03.09.1994\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , Виконавчим комітетом Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №7; прізвище після держаної реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 24.10.2023 року, а.с.2). Як вказав позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, постійні сварки, що привело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Проте, оскільки відповідачка не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦСу, вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають відшкодуванню, понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (а.с.3). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved