Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

05.03.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позову позивач [PERSON] \~вказує,\~що судовим\~наказом Жовтневого\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~№212/637/24\~від 17.01.2024\~з нього на користь відповідача [PERSON] стягуються на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 січня 2024 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Але, у їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не склались стосунки зі співмешканцем відповідача і після черги конфліктів і сварок син відмовився мешкати в новій сім`ї відповідача та з 01.02.2024 почав мешкати з позивачем. Водночас, позивач продовжує сплачувати аліменти на утримання обох дітей. На підставі\~викладено,\~позивач [PERSON] просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються з нього на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №212/637/24 від 17.01.2024, залишивши до сплати стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , та закрити виконавче провадження по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), відкрите на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №212/637/24 від 17.01.2024. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] \~позов не\~визнала,\~пояснила,\~що у\~разі задоволення\~судом позовних\~вимог [PERSON] та закриття виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №212/637/24 від 17.01.2024, наслідком буде припинення стягнення аліментів на другого сина. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №212/637/24 від 17.01.2024 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 січня 2024 року та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.12-13). Згідно ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Згідно з частиною другою ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту\~5\~частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому\~главою 3\~розділу V цього Кодексу. Водночас, статтею 173 ЦПК України передбачена можливість внесення судом виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу. Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»\~судовий наказ є виконавчим документом, підлягає примусовому виконанню та може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені аліменти. Згідно ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В даному випадку ч.4 ст.273 ЦПК України є загальною нормою закону. Підстави звільнення від сплати аліментів визначені в ст.273 СК України, яка є спеціальною нормою закону. Так, статтею 273 СК України, визначено, що підставами для звільнення від сплати аліментів є зміна матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Таким чином, відсутні правові підстави, визначені ст.273 СК України, для звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, як видно з витягу з реєстру територіальної громади, неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою реєстрації його матері відповідача [PERSON] (а.с.11), в той час як згідно акту від 29.02.2024 дитина проживає разом з батьком за адресою його реєстрації (а.с.14). Тобто, в даному випадку, без наявності відповідного рішення, між сторонами має місце спір щодо місця проживання та утримання дитини. Щодо вимоги позивача про закриття виконавчого провадження, то слід зазначити, що законом не передбачена така процесуальна дія як закриття виконавчого провадження, в той час як ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» надає право закінчувати виконавче провадження виключно державному або приватному виконавцю. З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивачем в даному випадку обрано не вірний спосіб захисту порушеного права. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.042021 по справі №910/10011/19 вказала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] \~задоволенню не\~підлягають. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на нього.

Outcome: dismissed