Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованих осіб: [PERSON] просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом (заповіту за життя не складав), яка складається із 1/8 частки будинковолодіння [ADDRESS] , що належала йому після смерті їхнього батька [PERSON] . За рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.03.2006 йому ( [PERSON] ), його сестрі [PERSON] , матері [PERSON] . кожному в рівних частках належать по 1/8 частці у праві власності на будинковолодіння за вказаною адресою. Він є також власником інших 5/8 часток будинковолодіння, які він успадкував після смерті матері. Таким чином, йому ( [PERSON] ) належать 6/8 часток, 1/8 частка за життя належала [PERSON] , інша 1/8 - його сестрі [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину і бажає оформити своє право на спадщину на спадкове нерухоме майно після смерті [PERSON] , є він ( [PERSON] ). Покійний брат на день смерті був розлучений. Їхні батьки [PERSON] та [PERSON] померли раніше. Повнолітні сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги після смерті свого батька не прийняли спадщину, не вчинили будь-яких дій по прийнятті спадщини і не претендують на спадкове майно, тому він, як спадкоємець другої черги, який проживав з спадкодавцем на час смерті має право на спадкування. До дня смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , однак фактично на день смерті він постійно проживав у його житловому будинку по [ADDRESS] . Брат був розлучений, проживав сам, його сини [PERSON] та [PERSON] не підтримували з ним зв`язки. Після того як він почав зловживати алкоголем, на початку 2008 року він захворів на туберкульоз, періодично знаходився на лікуванні. Він ( [PERSON] ) забезпечував братові лікування, купував ліки, продукти харучування, готував їжу, здійснював оплату житлово-комунальних послуг, прав йому речі, оскільки з часом брат став безпорадним у зв`язку з хворобою і не міг самостійно забезпечувати умови свого проживання, потребував допомоги, лікування та піклування. Після смерті брата він займався організацією поховання, здійснив оплату ритуальних послуг та встановив надмогильний пам`ятник. Факт постійного проживання з братом по день його смерті підтверджується відповідним актом. З метою оформлення спадкових прав він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не зміг документально підтвердити факт постійного проживання з покійним. При цьому ніхто інший не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання з братом необхідне для реалізації права на оформлення спадщини. Іншої можливості, окрім як в судовому порядку, підтвердити даний факт він не має. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтрилав, просив задовольнити. Представниця заявника адвокатка Оленин О.Ф. у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, просила заяву задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково вказала, що сестра заявника [PERSON] проживає у м. Кривий Ріг. Востаннє вона приїжджала ще на похорон їхньої матері. До покійного ж брата [PERSON] не приїздила. Спадщину не приймала після його смерті. При цьому, за нею залишається її 1/8 частина будинку. Будинок, у якому зареєстрований заявник, знаходиться поряд із будинком спадкодавця, тобто вони є як одне господарство. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він є сином покійного [PERSON] , який помер [INFO] . Заперечень проти задоволення заяви не має, оскільки, дійсно, фактично з його татом проживав саме заявник, він здійснював його поховання, встановлював пам`ятник. Він же за прийняттям спадщини після смерті тата до нотаріуса не звертався, оскільки вважав, що спадкове майно належить [PERSON] . Спору про право між ними немає. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він також є сином покійного [PERSON] , який помер [INFO] . Заперечень проти задоволення заяви не має. Його батько проживав із [PERSON] . Спору про право між ними немає. Представник заінтересованої особи - Долинської міської ради у судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника Долинської міської ради, а також вказав, що заперечень проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , немає. Заяви та клопотання заявника та заінтересованих осіб, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.03.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. 24 квітня 2024 року від представника заінтересованої особи Долинської міської ради поступило клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом: як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, на що вказує відповідне свідоцтво про шлюб (а.с. 12). Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто заявник [PERSON] та [PERSON] були рідними братами, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження, де батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.06.1980 (а.с. 13). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.1982, спадкоємцями майна [PERSON] у рівних частках були дружина [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] та дочка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з половини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . На 1/2 частину житлового будинку видається свідоцтво про право власності пережилій дружині (а.с. 14). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували за собою по 1/8 частці на вищевкзане будиноковлодіння, що підтверджується реєстраційними посвідченнями від 19.03.1982 (а.с. 15, 16). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.03.2006 встановлено, що свідоцтво про право власності, видане 05.02.1982 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] [PERSON] , належить [PERSON] ; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.02.1982 спадкоємцям у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 9765475 від 06.02.2006, реєстраційний номер 1161155, виданий заявнику [PERSON] про те, що власниками домоволодіння за вказаною вище адресою є [PERSON] 1/8 частки, [PERSON] 1/8 частик, [PERSON] 1/8 частки, [PERSON] 5/8 часток (а.с. 21-22), належить [PERSON] і власниками вказаного домоволодіння є [PERSON] на 1/8 частку, [PERSON] на 1/8 частку, [PERSON] на 1/8 частку, [PERSON] на 5/8 часток (а.с. 19-20). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить її свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.09.2004 (а.с. 13). [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на користь сина [PERSON] . На підставі вказаного заповіту останньому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.05.2006, згідно з яким спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається у тому числі з 5/8 часток домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на 1/2 частку та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку (а.с. 17). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.05.2006 зареєстроване у Спадковому реєстрі, на що вказує витяг № 4847679 від 05.05.2006 (а.с. 18). Тобто за [PERSON] рахується 6/8 часток домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] частка - за [PERSON] та 1/8 частка за [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2009, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, оскільки заповіт на випадок своєї смерті він не складав. Як встановлено під час розгляду справи, [PERSON] був розлучений. Його сини, які є заінтересованими особами, [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги спадщину після смерті батька не прийняли, будь-яких дій по прийнятті спадщини не вчиняли і не мають такого наміру, про що вони ствердили в судовому засіданні. Про те, що після смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців не звертася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини свідчать і повідомлення нотаріуса № 511/01-16 від 08.11.2023 та витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74647843 від 08.11.2023 (а.с. 28, 29). Натомість заявник [PERSON] вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, оскільки постійно проживав з ним за однією адресою, підклувався про нього, придбавав йому ліки, сплачував комунальні послуги, на підтвердження чого надав акт обстеження від 06.03.2024, згідно з яким, зі слів [PERSON] та сусідів (у тому числі [PERSON] ), [PERSON] , 1953 р.н., проживав з братом [PERSON] на день смерті брата по [ADDRESS] (а.с. 30), та квитанції про оплату комунальних послуг (а.с. 32). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] дійсно проживав зі своїм братом [PERSON] після смерті їхньої мами, доглядав за ним, сплачував комунальні послуги, утримував його, купував продукти харчування. На ім`я [PERSON] 19.12.2023 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з почподарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 23-27). [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі такого, як і у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, оскільки він не зміг документально підтвердити факт постійного проживання разом з братом на день його смерті. Це зумовлено тим, що покійний [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним записом у будиноковій книзі для прописки громадян, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні (а.с. 31). Натомість [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , де і проживав з ним його покійний брат. Як вказав заявник, на час смерті брата вони постійно проживали разом за однією адресою, тому він вважав себе таким що спадщину прийняв. Однак на даний час оформити її не має можливості, оскільки вони були зареєстровані за різними адресами, тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту дасть змогу заявнику оформити спадщину після смерті брата та не тягне за собою спору про право. Оцінка суду: суд, вислухавши сторону заявника, заінтересованих осіб, свідка, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Згідно із пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 п. 3 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] по [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів, що описані вище, які є належними, допустими та дозволяють встановити обставини, які є обов`язковими при розгляді даної справи. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, яке належало покійному [PERSON] , отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved