Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивач звернулася з позовом про поділ спільного майна подружжя у якому з урахуванням заяви про уточнення(зменшення) позовних вимог просить суд: - визнати автомобіль марки "VOLVO FH 12" сідловий тягач - Е, 2002 року випуску номер кузова [NUMBER] , який зареєстровано за [PERSON] , спільною сумісною власністю позивача та відповідача; - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль VOLVO FH 12 сідловий тягач - Е, 2002 року випуску; - стягнути з [PERSON] на корись [PERSON] грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності ва майно подружжя - 1/2 частини ринкової вартості автомобіля в сумі 153636,15 грн. В обґрунтування позову вказує, що з 03.12.1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.12.2021 року розірвано. За час спільного проживання за їх спільні кошти 02.04.2008 року придбано автомобіль марки Volvo FH12, сідловий тягач Е, д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, право власності на який зареєстровано за відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Однак після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідач у відзиві заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що поділ спірного транспортного засобу, як спільної сумісної власності, є неможливим. Цей автомобіль в 2009 році був проданий [PERSON] , без нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Кошти отримані від продажу такого авто були використані на будівництво іншого майна цеху по обробці граніту, що за адресою: вул. Мікаберідзе, 41-О, с. Стрижівка, Житомирського району. Представник позивача - адвокат Сіра А.В., у судовому засіданні позов підтримала з наведених у позові підстав з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог. Також вказала, що спірний автомобіль фактично використовує відповідач у своїй господарській діяльності. Право власності на автомобіль марки «Volvo FH12», сідловий тягач Е, д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску зареєстровано за відповідачем. Будь-яких доказів передачі [PERSON] сторонам коштів за цей автомобіль не надано. Твердження свідка (третьої особи) [PERSON] щодо передачі ним коштів саме відповідачці для подальшої сплати суми кредиту за спірний автомобіль не підтверджується жодним доказом. Пояснення свідка не є належним доказом передачі коштів. Покази свідка суперечать поясненням [PERSON] , який вказував, що [PERSON] самостійно сплачував кошти за кредитом. [PERSON] на підтверджує факту продажу авто [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що спірна вантажівка, яка на той час була у кредиті, у 2009 році була продана [PERSON] без укладання будь-яких угод. Пояснив, що [PERSON] взимку 2009 року у спільному із позивачем будинку віддав їм кошти у сумі десь 10-11 тис. доларів США. Потім близько 2 років особисто [PERSON] сплачував кредит банківській установі та отримав довідку про погашення кредиту. Представник відповідача адвокат Ленський І.О. у судовому засіданні не заперечив щодо позовної вимоги про визнання автомобіля спільною сумісною власністю позивача та відповідача, іншу частину позовних вимог не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що у позовних вимогах не вказані ідентифікуючі ознаки автомобіля право власності на який позивач просить визнати за відповідачем. Заявлені вимоги є несправедливим варіантом поділу оскільки порушується баланс рівності прав чоловіка та дружини визначний ст. 63 СК України. Вказує, що істотною обставиною є те, що автомобіль не перебуває у користуванні відповідача, що підтверджується наданими у судових засіданнях поясненнями третьої особи [PERSON] та представника позивача. У випадку поділу автомобіля у визначений позивачем спосіб, остання отримує кошти, а за відповідачем буде визнано право на майно, яке не перебуває у його володінні і користуванні. Адже спірний автомобіль ще у 2009 році був переданий [PERSON] , який сплатив на той час подружжю кошти. Тому вважає, що справедливим є поділ цього авто із залишенням у власності по частці для позивача та відповідача, також пропонував віддати автомобіль у власність позивача та стягнути на користь позивача компенсацію. Крім того не погоджується із висновком експерта [PERSON] від 27.09.2023 року в якому визначена вартість спірного автомобіля у розмірі 307\~272,30 грн. Висновок складений із численними порушеннями, які передбачені в Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень в підрозділах служби МВС України. Зокрема не вказано про осіб, які викликалися для проведення дослідження та були під час огляду авто. Покази власника авто під час складання експертизи не враховувалися, тому висновки зроблені в експертному дослідженні щодо умов експлуатації авто, наявності (чи відсутності) аварійних та інших ушкоджень є хибними. Вказав, що при оцінці вартості спірного авто було порушено вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. При обрахунку експертом було хибно застосовано нульовий показник визначення вартості КТЗ - Сдод додаткове збільшення(зменшення) ринкової вартості КТЗ. Так експертом не врахована вартість затрат, які необхідно здійснити для приведення автомобіля до належного технічного стану: заміни шин, дзеркал, накладок, фарбування кузова тощо. Вважає, що при визначенні вартості спірного авто має бути взятий до уваги висновок експерта [PERSON] від 18.05.2023 року, який наданий суду на замовлення відповідача. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Третя особа [PERSON] , будучи допитаний в якості свідка у судовому засіданні пояснив, що у нього зі сторонами склалися дружні стосунки. Вказує, що у 2009 році позивач та відповідач звернулися до нього щодо купівлі спірного автомобіля. Будь-які договори чи угоди між ними не укладалися. Грошові кошти у розмірі 13-15 тис. доларів США він передавав позивачу та відповідачу у них вдома. Однак спірний автомобіль був взятий за кредитні кошти і кредит, на той час, не був виплачений в повному обсязі. Проте вони між собою домовилися, що залишок кредиту він буде самостійно оплачувати. Готівкові кошти він приносив позивачу [PERSON] , яка повинна була сплачувати цей кредит як сторона такого зобов`язання. Зазначив, що має кілька вантажних автомобілів. Спірну вантажівку надавав [PERSON] для перевезень, так як саме у відповідача була ліцензія на здійснення таких перевезень. Водії були оформленні також на відповідача [PERSON] , а позивач вела бухгалтерські документи, він займався всім іншим. Крім того вказав, що спірний автомобіль він сам ремонтував та наглядав за його технічних станом, після виникнення даного спору не здійснював ніяких робіт на поліпшення чи погіршення його стану. Експерт [PERSON] у судовому засіданні вказав, що при визначенні вартості автомобіля він використовував зокрема «Бюлетень Автотоварознавця». Також вказав, що використовував відповідні показники щодо коригування ринкової вартості автомобіля з урахуванням його технічного стану відповідно до вимог методики. Вказаний транспортний засіб має технічні недоліки, які впливають на його вартість, про які і вказано у його висновку. Експерт М. Арефін у судовому засіданні вказав, що при визначенні вартості автомобіля він використовував середнє значення між аналогами «Volvo FH12», сідловий тягач Е, 2001 р.в. Євро2 та «Volvo FH12», 2003 р.в., Євро3, через те, що ціна на досліджуваний транспортний засіб марки «Volvo FH12», сідловий тягач Е, д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, Євро 2, з урахуванням строку його експлутації за інформацією з довідкової літератури відсутня. Також пояснив, що не зазначення у його висновку відомостей про присутніх осіб не впливає на його правильність. Автомобіль був на ходу, огляд проведений за участю власника, який приїхав на авто. Пояснив, що перекоси кузова відповідно до методики застосовуються тільки для легкових авто, а не для вантажівок, тому коєфіцієнти зниженння вартості до цієї вантажівки не застосовувалися. Вказав, що під час огляду встановлено, що був битий ланжерон, це враховано у його висновку таблиця 4.1. Також вказав, що в даному випадку коефіцієнти щодо потертостей обивки салону, тощо, не застосовувалися, оскільки це є експлуатаційними складовими, згідно пробігу, віку авто, автомобіль досі використовується у роботі. Крім того вказав, що до вантажівок коефіцієнт зниження вартості щодо всіх панелей застосовується у лише у випадку наскрізних корозій, яких у цьому авто не було, про що також вказано у примітках до таблиці 4.2 висновку. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року у справі №935/2553/21 шлюб зареєстрований 03.12.1988 року Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] слідує, що власником автомобіля марки «Volvo FH12», сідловий тягач Е, д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 12130 куб.см., є відповідач [PERSON] . Дата реєстрації 02.04.2008 року. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки автомобіль був придбаний подружжям в період перебування у шлюбі, він є спільною сумісною власністю подружжя на підставі ч.1 ст.60 СК України, що сторони також не заперечують. Відповідно до статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення закріплене у статті 368 ЦК України. За змістом статей 69,70\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до п.п. 22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 серпня 2023 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо експертної установи, то проведення експертизи було доручено Житомирському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, який є державною спеціалізованою установою судової експертизи. Згідно висновку експерта [PERSON] від 27.09.2023 № СЕ-19/106-23/11342-АВ за результатом проведення судової автотоварознавчої експертизи вартість автомобіля марки «Volvo FH12», сідловий тягач Е, д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, станом на 26.09.2023 року становить 307\~272, 30 грн. Крім того, відповідно до ст. 106 ЦПК України, суду надано висновок експерта [PERSON] від №33 від 18.05.2023 року, \~який складений на замовлення відповідача, з якого убачається, що вартість автомобіля \~марки «Volvo\~FH12»,\~сідловий тягач\~ Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~2002\~року випуску,\~станом на\~11.05.2023\~року \~по аналогу\~ становить 211\~791,10 грн. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так у наданому відповідачем висновку експерта [PERSON] №33 від 18.05.2023 року \~ за результатом проведеного дослідження застосовано процент додаткового зменшення вартості КТЗ, що становить 22,55 %. При цьому у наданому на виконання ухвали Коростишівського районного суду від 04\~серпня 2023\~року висновку експерта [PERSON] від 27.09.2023 року застосовано процент додаткового зменшення вартості КТЗ, що становить 11,25 %, зокрема така різниця застосованих експертами коефіцієнтів зниження вартості стала причиною у розбіжності вартості спірного автомобіля марки «Volvo\~FH12»,\~сідловий тягач\~ Е,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~2002\~року випуску за результатом наданих суду досліджень. Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів ( КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначений у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі - Методика). \~Відповідно до\~пп.\~«ґ» п.\~5.5.\~Методики \~під час\~технічного огляду\~КТЗ оцінювач\~(експерт)\~повинен: установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Так у наданому висновку експерта [PERSON] №33 від 18.05.2023 року (за замовленням відповідача) \~застосовано фактори, що впливають на процент зниження вартості КТЗ та зокрема вказані такі нормативні проценти коригування вартості автомобіля: хромовані покриття 3,00 (потьмяніння), скло 0,5 (тріщина скла), однак у висновку експерта відсутні будь-які фотозображення на підтвердження таких пошкоджень, а з наданих фотознімків не вбачається за можливе встановити наявність таких пошкоджень чи наявність на вантажному автомобілі хромованих покритів. Згідно наявних у висновку експертизи матеріалів слідує, що фотографій вказаних вище пошкоджених елементів експертом не додані. До порівняння в іншому висновку експертизи експерта [PERSON] від 27.09.2023 року відомості про наявні хромовані покриття чи тріщини скла, будь-якого елементу досліджуваного КТЗ взагалі відсутні. На переконання суду перешкод для фіксації таких пошкоджень (у разі їх наявності) з огляду на їх характер (зовнішні елементи кузова), у експерта [PERSON] не було. Однак таких підтверджень наданий на замовлення відповідача висновок експерта [PERSON] №33 від 18.05.2023 року не містить. Також у примітках до таблиці 4.2 додатку № 2 вказаної вище Методики, визначено типову форму таблиці щодо додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ та зокрема вказано, що допустимі значення зниження вартості Дз у частині корозійних пошкоджень елементів кузова: передка, порогів, боковин, оперення - наведені для однієї складової. У разі корозійного пошкодження декількох складових зазначених груп значення Дз слід помножити на їх кількість. Для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів враховуються лише наскрізні корозійні руйнування. Автомобіль марки «Volvo FH12», д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску є сідловим тягачем, тобто є вантажним транспортним засобом. В наданому відповідачем висновку експертизи експерта [PERSON] №33 від 18.05.2023 року не міститься відомостей чи фотознімків про наявність таких наскрізних корозійних руйнувань. А опис проведених цим експертом досліджень щодо корозійних пошкоджень складових частин кузову вантажного автомобіля містить показники зменщення вартості КТЗ, що підлягають застосування лише при наявності наскрізних корозійних руйнувань, а про наявність таких у висновку експерта не вказано. Відтак при складанні висновку експертизи №33 від 18.05.2023 року враховані пошкодження та застосовані відповідні коефіцієнти, що призвели до такої різниці у вартості вантажівки. Так ринкова вартість спірного автомобіля згідно висновку експертизи №33 від 18.05.2023 року становить 211 791,10 грн, а згідно висновку експертизи [PERSON] від 27.09.2023 року ринкова варітість становить 307 272,3 грн., тобто різниця складає 95 481,20 грн. Однак наявність вказаних вище суперечностей у наданому відповідачем на його замовлення висновку судової експертизи №33 від 18.05.2023 року, викликають сумніви суду в його правильності, що впливає на визначення вартості спірного майна, тому він не підлягає застосуванню. Таким чином суд застосовує відомості про ринкову вартість автомобіля марки "Volvo FH12", д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, яку визначено згідно висновку судового експерта Михайла Арефіна від 27.09.2023 № СЕ-19/106-23/11342-АВ, наданого на виконання ухвали Коростишівського районного суду від 04 серпня 2023 року, у розмірі 307\~272,30 грн., яку слід врахувати при визначенні розміру компенсації частки вартості спірного автомобіля, що становить 153\~636,15 грн. та яка підлягає стягненню на користь позивача. При цьому суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження відчуження спірного автомобіля на користь [PERSON] та використання виручених коштів на будівництво цеху, що за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких договорів купівлі-продажу, доручень, інших правочинів, які б вказували на належність спірного автомобіля третій особі не надано. Реєстрація права власності за відповідачем на автомобіль марки «Volvo FH12», д.н.з. [NUMBER] , 2002 року випуску, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.04.2008 року. Крім того суд враховує ту обставину, що спірний автомобіль використовується у підприємницькій діяльності відповідача, про що вказував допитаний свідок, тому залишення спірного транспортного засобу у власності відповідача та стягнення на користь позивача компенсації 1/2 частки на думку суду, збалансовує інтереси сторін, які не дійшли згоди щодо поділу автомобіля. З урахування вказаного вище з огляду на встановлені судом обставин, суд дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2868 грн. Враховуючи те, що [PERSON] звільнена на від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується наявним пенсійним посвідченням № [NUMBER] , де вказано, що вона є особою з інвалідністю 2 групи, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3072, 72 грн. На підставі викладеного вище і

Outcome: approved