Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

26.01.2024 позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось і шлюб між ними було розірвано. Син сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Однак відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання спільного сина, хоча є здоровим та працездатним чоловіком. За таких підстав, враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.02.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті та надано відповідачу строк для подання відзиву. 12.03.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання спільного сина в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відзиві відповідач визнав ту обставину, що в період перебування у шлюбі з позивачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Проте відповідач заперечує, що після розірвання шлюбу він не брав участь в утриманні дитини, оскільки весь час не припиняв матеріально забезпечувати свого сина. При цьому свої заперечення щодо позову відповідач мотивує тим, що наразі він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою виховують двох синів: сина дружини [PERSON] , [INFO] , та спільного сина [PERSON] , [INFO] . При цьому дохід відповідача складає лише його заробітна плата в розмірі близько шести тисяч гривень на місяць, яка повністю витрачається на щоденні потреби сім`ї (комунальні платежі, придбання одягу продуктів, медикаментів, а також утримання спільної з позивачем дитини). 20.03.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що він систематично брав участь у матеріальному забезпеченні сина, оскільки з 2016 року сторони припинили спільне проживання та з того часу відповідач лише один раз прийшов до дитини. Будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач допомагав матеріально позивачу утримувати дитину до суду не надано. Крім того, відповідач не підтвердив належними доказами, що його заробітна плата в середньому складає 6000 грн. При цьому позивач зазначила, що їх з відповідачем син постійно хворіє, перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного алергічного риніту, а тому потребує постійного лікування. Також позивач має на утриманні ще одну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який також потребує матеріального забезпечення. 25.04.2024 в судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснила, що відповідач нерегулярно надає допомогу на утримання свого сина і тільки після її прохання про це, а тому позивач змушена постійно просити його про таку допомогу. При цьому позивач просила, щоб відповідач більше спілкувався з сином, відвідував його та проводив з ним час. Одночасно позивач підтвердила, що відповідач надавав кошти на утримання сина за її проханням, а також здійснював грошові перекази на його утримання, оскільки вона два роки проживала в м. Одесі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гримайло К.Л. в судовому засіданні позов визнали частково з підстав, викладених у відзиві. Також відповідач додатково пояснив, що щомісяця добровільно перераховує позивачу на карту грошові кошти в рахунок сплати аліментів, крім того надає їй грошові кошти готівкою за кожним проханням, коли витрати на дитину виникають незаплановано, наприклад коли дитина захворіла чи потрібно купити сезонні речі. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2015, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.08.2016 (а.с. 7). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81\~цього кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи даний позов, позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу на утримання спільного сина. При цьому дитина хворіє, перебуває на «Д» обліку, а тому позивачу важко самостійно нести такі витрати, враховуючи, що на її утриманні також перебуває син від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . На підтвердження зазначених обставин, позивач надала довідку № 115 від 18.03.2024 видану КНП «Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Могилів-Подільської міської ради про те, що [PERSON] , [INFO] перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного алергічного риніту (а.с. 59). Також, на підтвердження перебування на утримання позивача сина [PERSON] , [INFO] , позивач надала копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 60). Відповідно до довідки виконавчого комітету Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 9 від 11.01.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та до складу її сім входять: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані з нею за однією адресою (а.с. 6). Таким чином,\~наданими позивачем\~доказами підтверджуються обставини перебування на утриманні позивача синів та потреби у матеріальній допомозі від відповідача на утримання їх спільної дитини. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини. При цьому суд відхиляє як доказ обґрунтування позивачем розміру аліментів її посилання на утримання сина [PERSON] , оскільки останній також має батька, який зобов`язаний його утримувати і такий обов`язок не може бути покладено на відповідача. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так заперечуючи, щодо розміру аліментів, який просить стягувати позивач, відповідач посилається на те, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , а також син його дружини [PERSON] , [INFO] . Крім того, його заробітної плати, яка складає 6700 грн. ледве вистачає на мінімальні потреби його сім`ї. На підтвердження вказаних обставин, відповідач надав копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно якого позивач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 47). Також, відповідно до копії довідки, виданої в.о. директора МКП «Житловокомунгосп» № 46 від 07.02.2024 [PERSON] та його родичі, а саме: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою [ADDRESS] (а.с. 43). Копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.10.2017 (а.с. 44). Відповідно до Додатку № 1 до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця щодо Відомостей про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець та сума його доходу за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 складає 80400 грн. (6700 грн. на місяць) (а.с. 41-42). Крім того, відповідач, на підтвердження систематичної добровільної сплати грошових коштів на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] , надав копії чеків про перерахування на рахунок позивача аліментів за період з 2018 по 2023 роки, що спростовує доводи позивача про те, що відповідач ухилявся від добровільного утримання свого сина [PERSON] до звернення з даним позовом до суду. Також такі доводи спростовуються і наданими позивачем поясненнями, в яких вона визнала як факт перерахунку коштів на утримання їх з відповідачем сина на картковий рахунок позивача, так і факт надання відповідачем готівкових коштів на утримання сина. Також, наданими відповідачем доказами підтверджується перебування на його утриманні ще однієї дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Тому, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суду необхідно враховувати, чи не порушує таке стягнення інтереси інших осіб, які мають право на утримання від відповідача, зважаючи на те, що законодавством визначено мінімальний безспірний розмір аліментів, які підлягають сплаті на утримання двох дітей, який становить 1/3 частину від заробітку доходу платника, тобто 1/6 частина на кожну дитину. Отже, визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін та відповідача, наявність на утриманні відповідача інших осіб та, зважаючи на часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячно у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде достатнім, не суперечитиме нормам матеріального права та відповідатиме потребам дитини сторін, а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: partial