Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У лютому 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Заборський Олександр Валентинович звернувся до суду з позовом до АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про стягнення моральної шкоди, заподіяною втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я, у розмірі 350000,00 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивачка тривалий час працювала в ШБУ ВАТ «Кривбасзалізорудком» ш. «Октябрська» з 06.2000 року по 03.2001 рік, з 04.2001 року по 04.2001 рік, з 07.2002 року по 05.2005 рік на підземних роботах стволовою 3 розряду, та з 05.2005 року по 07.2005 рік - машиніст підйомної машини ш. «Леніна», з 07.2005 року по 11.2008 рік ш. «Родіна» ОАО «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» у шкідливих умовах праці. Відповідно до повідомлення ДУ «Український науково дослідний інститут промислової медицини» Ф-3 від 05 березня 2010 року, позивачу встановлено наявність професійного захворювання, діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого - другого ст. Захворювання професійне (02.03.2010 року). Виробничий фактор, шкідлива речовина, найменування трудового процесу, що спричинив захворювання: виробничий пил. Виконувала: працювала на стовбурах. Робила спуск і підйом людей і матеріалів, перевіряла справність підйому шляхом перегону клеті в холосту, стежила за сигналами і контрольно- вимірювальними приладами, канатами, гальмовими колодками, за станом підіймальної машини, підшипників підіймальної машини і механізмів, що обслуговувала. Регулювала гальма, усувала дрібні несправності і брала участь в ремонті підйомнику і його пристроїв. Відповідно до п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 27 квітня 2010 року, позивач отримала професійне захворювання працюючи 8 років 4 місяця на підприємстві відповідача в умовах пилу в концентраціях, що перевищували ГДК: Запиленість повітря робочої зони: з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70%, в концентраціях 4,2/м.куб. - 4,8 м/куб. при ГДК + 2,0 мг/м. куб. 16.06.2010 Позивачу медико - соціальною експертною комісією Профпатологічної МСЕК було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання безстроково. У зв`язку з погіршенням здоров`я, 11.01.2024 медико - соціальною експертною комісією Профпатологічної МСЕК первино була встановлена 3 група інвалідності, безстроково, та збільшено відсоток втрати професійної працездатності у відсотках до 60% безстроково. Таким чином, Позивач втратила своє здоров`я та працездатність і набула професійні захворювання внаслідок роботи тривалий час у шкідливих умовах. Оскільки професійне захворювання у Позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці, допущених підприємством, де вона працювала, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, наглядом у сімейного лікаря, потребує постійного стороннього догляду та санаторна - курортного лікування, обмеження до самообслуговування, та трудової діяльності, лікувальний масаж. Внаслідок отримання професійного захворювання в Позивача постійні фізичні страждання, які мають свій прояв через задишку при незначному фізичному навантажені та ходьбі, напади утрудненого дихання за типом задухи до 2-4 разів на добу, які виникають як при фізичних навантаженнях так і спонтанно незалежно від часу на добу, кашель з утрудненням відходженням слизового в`язкого харкотиння, іноді - сухий, приступ подібний, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, запаморочення, головний біль, загальну слабкість, підвищену втому, підвищення та нестабільність АТ, відчуття частого серцебиття та перебоїв в роботі серця, біль та обмеження рухів за ходом хребта, у колінних суглобах. Змінився звичний спосіб життя, нічні приступи удушшя та болі не дають спокійно відпочивати, до появи захворювання була активною людиною, в даний час будь-яке навантаження викликає біль, позбавився можливості реалізувати своє уміння трудитися, виконувати будь-яку фізичну роботу, рухатися легко і вільно, весело відпочивати, знаходитися серед людей, спілкуватися з людьми. Усі ці обставини є наслідками професійних захворюванні, які викликають у Позивача щиросердечні страждання і переживання, почуття приниженості, неповноцінності. Заподіяне з вини підприємства професійне захворювання викликає в Позивача фізичні і моральні страждання, порушило звичний спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації її життя, для підтримки здоров`я, порушило нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, порушення відносин з оточуючими. Тому, свої моральні і душевні страждання позивач оцінює в розмірі 350000,00 гривень, які просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 12 березня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, в заяві вказав, що відповідач вважає, що вартість послуг по наданню правової допомоги у розмірі 15000,00 гривень та сума відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я позивачу у розмірі 350 000,00 грн., не доведена, значно завищена та не відповідає вимогам розумності і справедливості. При укладанні з АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» трудового договору, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачу було роз`яснено під особистий підпис його права та обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивачка свідомо приймала наявні умови праці і усвідомлювала можливість нанесення шкоди її здоров`ю. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це насамперед, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. У зв`язку з зазначеним можна зробити висновок, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійним захворюванням і діями самої [PERSON] , які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, хоча Позивач мав можливість змінити умови праці, місце роботи, перекваліфікуватися на іншу спеціальність тощо. В свою чергу слід зазначити, що за роботу в шкідливих умовах праці відповідач надає працівникам передбачені чинним законодавством та колективним договором АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» пільги та компенсації, а саме: підвищену оплату праці, додаткові відпустки, профілактичне харчування; перераховує до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з 06.2000 року по 03.2001 рік, з 04.2001 року по 04.2001 рік, з 07.2002 року по 05.2005 рік на підземних роботах стволовою 3 розряду, та з 05.2005 року по 07.2005 рік - машиніст підйомної машини ш. «Леніна», з 07.2005 року по 11.2008 рік ш. «Родіна» ОАО «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до Акту № 14 розслідування хронічного професійного захворювання від 27 квітня 2010 року, на підприємстві ВАТ «Кривбасзалізрудком», встановлено наявність професійного захворювання, діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого - другого ст. Захворювання професійне (02.03.2010 року). Виробничий фактор, шкідлива речовина, найменування трудового процесу, що спричинив захворювання: виробничий пил. Виконувала: працювала на стовбурах. Робила спуск і підйом людей і матеріалів, перевіряла справність підйому шляхом перегону клеті в холосту, стежила за сигналами і контрольно- вимірювальними приладами, канатами, гальмовими колодками, за станом підіймальної машини, підшипників підіймальної машини і механізмів, що обслуговувала. Регулювала гальма, усувала дрібні несправності і брала участь в ремонті підйомнику і його пристроїв. Відповідно до п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 27 квітня 2010 року, позивач отримала професійне захворювання працюючи 8 років 4 місяці на підприємстві відповідача в умовах пилу в концентраціях, що перевищували ГДК: Запиленість повітря робочої зони: з вмістом вільного двоокису кремнію від 10% до 70%, в концентраціях 4,2/м.куб. - 4,8 м/куб. при ГДК + 2,0 мг/м. куб. Внаслідок зазначеного вище захворювання позивач [PERSON] 16 червня 2010 року пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де їй первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності\~20% безстроково. Визначено потреби у додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування, ВМП, що підтверджується копією довідки серії 10 ААА №002667 від 16.06.2010. 12.01.2017 позивачці первинно встановлено 3 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 074344 від 12.01.2017. 11.01.2024 медико - соціальною експертною комісією Профпатологічної МСЕК повторно була встановлена 3 група інвалідності, безстроково, та збільшено відсоток втрати професійної працездатності у відсотках до 60% безстроково, рекомендовано санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, забезпечення ВМП, що підтверджується копією довідки серії 12 ААА №129844 від 11.01.2024. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами та виписками з медичної карти. Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем у зв`язку із виконанням ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, згідно норм діючого законодавства, для відшкодування моральної шкоди. До такого висновку суд прийшов з наступного. Так, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) надано роз`яснення, відповідно до якого спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105 повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 03 березня 2010 року за наслідками професійного захворювання. Так, ст. 17 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди) визначає, що власник зобов`язаний створити в кожному структурному підрозділі і на робочому місці умови праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці. За статтею 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди), відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди) відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отриманих внаслідок роботи у небезпечних та шкідливих виробничих факторів, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача за вказаними професійними захворюваннями. У відповідності до положень п.11 Правила відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №472 від 23 червня 1993 року (у редакції, що була чинною на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди) (далі Правила № 472) моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно зі ст. 440-1 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Таким чином, згідно зі ст. 440-1 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (п. 11 Правил). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи у відповідача, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 05.03.2010 року. За таких обставин суд вбачає, що акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями пиловим бронхітом, емфіземою легень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 60%, періоду роботи на підприємстві відповідача 8 років 4 місяців в підземних умовах, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 230 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону представником позивача надано: розрахунок витрат на правничу допомогу по справі за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання за Договором про надання правничої допомоги та на представлення інтересів від 22.02.2024 року, згідно якого адвокат Заборський О.В. надав позивачу наступну правничу допомогу: консультація щодо складання та подачі позовно заяви 2 години вартість 2000,00 грн, опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні правовідносини тривалістю 3 години вартістю 3000,00 грн., підготовка правничої позиції, збір доказів, перевірка та підготовка документів тривалістю 3 години вартістю 3000,00 грн., складання позовної заяви тривалістю 5 години вартістю 5000,00 грн., судове представництво тривалістю 2 година вартістю 2000,00 грн.; а також Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2024 року, згідно якого адвокатом Заборським О.В. надано позивачу [PERSON] послуги з правової допомоги на загальну суму 15 000,00 грн. Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт адвокатом, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 4000,00 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2300,00 грн.

Outcome: partial