Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся керівник Золотоніської окружної прокуратури із заявою в інтересах держави в особі Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, в якій просить визнати відумерлою спадщиною земельну ділянку площею 2,20 га, розташовану на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, яка згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 026783 від 31.03.2003 належала на праві власності [PERSON] , та передати її у комунальну власність Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. В обґрунтування заяви, вказано, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , за життя останній згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 026783 від 31.03.2003 мав у власності земельну ділянку площею 2,20 га, розташовану на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до листів Вознесенської сільської ради померлий проживав одиноко, заповітів не склав. 27 грудня 2013 року відкрилася спадщина, однак право власності на земельну ділянку ніким успадковано не було. Оскільки по теперішній час жодною особою вказаний спадок не прийнято, право власності на іншу особу не оформлено, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачаються підстави для визнання спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] відумерлою. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.01.2024 відкрито окреме провадження по справі. У судовому засіданні прокурор [PERSON] просила заяву задовольнити. Представник заявника Вознесенської сільської ради Титаренко О.В. також просив подану заяву задовольнити та визнати спадщину відумерлою. Також у судовому засідання 04.04.2024 було допитано в якості свідка начальника відділу землевпорядкування, містобудування, будівництва, житлово-комунального господарства і цивільного захисту виконавчого комітету Вознесенської сільської ради [PERSON] , яка пояснила, що земельна ділянка, яку просить визнати прокурор відумерлою спадщиною була виділена матері [PERSON] [PERSON] на підставі сертифіката із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Червоний прапор». [PERSON] успадкував право на вказану земельну ділянку (пай), та йому видано відповідний Державний акт на право приватної власності. [PERSON] жив одиноко, не був одружений, дітей не мав, його ніхто не доглядав. Після його смерті ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався Заслухавши пояснення прокурора та представника заінтересованої особи, покази свідка та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0151940 від 22.01.1997 виданого головою Золотоніської районної державної адміністрації Павліченко В., [PERSON] належало право на земельну часту (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві «Червоний прапор» с. Вознесенське Золотоніського району розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.07.2000, виданим виконкомом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за актовим записом №33. Спадщину після смерті останньої прийняв її син [PERSON] . Родинні зв`язки підтверджуються відновленим свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] від 08.09.1983 виданого Золотоніським райбюро ЗАГС. 12 жовтня 2002 року [PERSON] , [INFO] було видано паспорт громадянина України, серія [NUMBER] . Однак, в довідці від 26.04.1999 про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] останній зазначений як « [PERSON] ». Аналогічну описку допущено й при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом АЕЕ №322956 від 17.10.2001, у спадковій справі №718/2001, після смерті [PERSON] , зареєстроване в реєстрі за № 3983 державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори Гавриленко Н.П., на ім`я « [PERSON] ». На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, 22.01.2003 виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області було прийнято Рішення № 7 «про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам», відповідно до якого [PERSON] було передано земельну ділянку в розмірі 2,32 г в умовних кадастрових гектарах та надано дозвіл на виготовлення Державного акта на право приватної власності на землю. На виконання зазначеного рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області було видано Державний акт на право приватної власності на землю Серія ІІІ- ЧР №026783 від 31.03.2003 на ім`я « [PERSON] ». 18 вересня 2010 року між [PERSON] та СТОВ «ПАЛЬМІРА» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Міськрайонне управління держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області не заперечувало щодо державної реєстрації вказаного договору оренди землі, що підтверджується відповідним висновком. Згідно з повним витягом № 00043257879 від 24.01.2024 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області було розміщено оголошення в газеті «Лівобережна» №43 від 24.10.2014 про порушення питання визнання відумерлою спадщини на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , який помер, а спадкоємці за заповітом або законом не заявили свого права. Відповідно до довідки №550 від 18.09.2023 виданої Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області [PERSON] проживав одиноко, після його смерті для оформлення спадщини ніхто не звертався. Згідно з відповіддю Першої золотоніської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , не заводилася. З огляду на вищенаведене, суд зазначає про таке. Згідно з п. 8 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ч. 1ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. Згідно зі ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно приписів ч. 1ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення до суду місцевої ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (п. 6.43). З дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , минуло більше десяти років, спадкоємців за законом або заповітом, які заявили б про прийняття спадщини, не встановлено. Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини жодній особі свідоцтво про право власності не видано, таким чином суд дійшов висновку, що спадкоємці [PERSON] відсутні. Щодо зазначення в різних документах прізвища померлого « [PERSON] » та « [PERSON] », судом встановлено, що при видачі довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] було допущено описку та неправильно вказано прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що в подальшому призвело до аналогічних помилок з зазначенням прізвища « [PERSON] » в свідоцтві про право на спадщину за законом АЕЕ №322956 від 17.10.2001 та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 026783 від 31.03.2003. Однак з наявних у матеріалах справи документів, зокрема копії паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , вбачається, що земельна ділянка, із заявою про визнання якої відумерлою спадщиною звернувся прокурор, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 026783 від 31.03.2003 належала саме [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно з положеннями ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою та передачу її у власність територіальної громади. Відповідно до п. 15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», органи місцевого самоврядування звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях за подання заяви про визнання спадщини відумерлою, а тому судові витрати належить віднести за рахунок держави.

Outcome: approved