Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник КП «Водоканал» [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у розмірі 12585,67 гривень та судові витрати у розмірі 3028 гривень, посилаючись на те, що позивач здійснює водопостачання та водовідведення споживачам м.Запоріжжя. Відповідачі користуються зазначеними послугами у квартирі [ADDRESS] . Однак, відповідачі оплату за послуги КП «Водоканал» вносять не в повному обсязі, у зв`язку з чим, позивач не має можливості своєчасно розрахуватися за свої зобов`язання, що приводить до значного зростання кредиторської і дебіторської заборгованості, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 13.03.2024 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про визнання позову. Окрім того зазначила, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше двох років, окрім того він не є власником вказаної квартири, тому не має жодного відношення до наявної заборгованості. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 2.2 статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 26.09.2019 року розпорядженням Запорізького міського голови,\~\~предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від жовтня 1999 року, начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст.ст. 19 - 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630\~(далі Правила),\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Житловим Кодексом України\~та іншими нормативно-правовими актами. Послуги з централізованого водопостачання і водовідведення відносяться до комунальних послуг. Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг. Як вбачається з матеріалів справи за адресою [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . КП «Водоканал» надавав відповідачам як споживачам, за адресою проживання послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] У разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягненню заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення. Відповідно до ухвали ВССУ від 20.11.2013 р. по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Згідно з ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що власником квартири у яку надаються комунальні послуги є відповідач [PERSON] Будь-яких доказів про те, що відповідач [PERSON] є власником квартири матеріали справи не містять. Аналізуючи наведені норми права, суд вважає, що оскільки [PERSON] не є власником квартири та учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо житлового приміщення, у задоволенні позовних вимог відносно неї слід відмовити. Щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. За адресою: [ADDRESS] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 2015 року. Позивач згідно вимог позовної заяви просить суд стягнути заборгованості у розмірі 12585,67 грн. Згідно наданого розрахунку, за період з 01.10.2020 року по 31.01.2024 рік за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення було нараховано 12971,63 грн. За вказаний період відповідачем здійснено оплату за надані послуги у розмірі 2250 грн., з яких 1864,04 грн. зараховано в погашення рішення суду, та 385,96 грн. зараховано у поточну оплату. Таким чином заборгованість становить 12585,67 грн. Відповідач [PERSON] не заперечувала щодо вказаної заборгованості. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій власника квартири [PERSON] , які виразились в порушенні строків та порядку оплати послуг з водопостачання та водовідведення, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином необхідно повернути позивачу з державного бюджету 1514 грн. сплаченого судового збору, а 1514 грн. стягнути з відповідача на користь позивача На підставі викладеного,

Outcome: partial