Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 21 липня 2007 року, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено запис №1679, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що протягом останніх декількох років стосунки між ними розладились, зникла любов, взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Позивачка неодноразово намагалась зберегти сім`ю, але переконалась, що вони з чоловіком є різними людьми з протилежними поглядами на життя, ведення побуту та виховання дитини. Шлюб між ними фактично припинив існування. Подальше сумісне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, разом з тим, 12 квітня 2024 року до суду надійшла його заява про визнання позову та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на викладене, а також враховуючи заяву відповідача про розгляд справи без його участі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи по суті без участі відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 21 липня 2007 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис за №1679, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами існує непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, обоє втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та дружби між ними. Відносини між подружжям зіпсовані, проживають кожен своїм особистим життям, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливими. Сторони не підтримують шлюбних відносин, такі фактично припинились. Отже, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved