Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

У червні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» , який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк, звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 04.07.2019 року у розмірі 14197,35 грн. станом на 12.05.2021 року та судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету - заяву №б/н від 04.07.2019 року, підтвердивши своїм підписом, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені на сайті позивача www.privatbank.ua, і з якими він ознайомлений в письмовій формі, складає договір про надання банківських послуг, який відповідає вимогам ст. 634, 639 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором, та у межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] зобов`язався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12.05.2021 року має заборгованість у розмірі 14197,35 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 12136,90 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 2060,45 грн. У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 13197,35 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 12136,90 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 1060,45 грн., а також понесені позивачем судові витрати. Подалі позивач надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, відзив на позов не надав. У зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення відповідно до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 04.07.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та \~ [PERSON] \~ був укладений\~договір про\~надання банківських\~послуг шляхом\~підписання відповідачем\~ анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг.\~ Відповідно\~до доданої\~до позовної\~заяви довідки\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної картки\~ [PERSON] \~ отримав кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок,\~який \~неодноразово змінювався(а.с.9).\~ Також\~ згідно\~наданої позивачем\~довідки [PERSON] \~ 04.07.2019 року отримав кредитну картку за № [NUMBER] терміном дії 04/23. У зв`язку з чим нарахування заборгованості за кредитним договором закінчується зі спливом дії картки, тобто до 01.05.2023 року. У Анкеті-заяві\~зазначено,\~що [PERSON] \~ згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Між тим у цій анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан. Те, який кредитний ліміт встановлено, тип наданої картки, розмір погоджений сторонами процентів за користування кредитом, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, в анкеті-заяві не зазначено (а.с.10-11). До кредитного договору банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contrakt», «Універсальна gold», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак вони не містять підпису відповідача (а.с.14) . До позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» додав підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту із зазначенням умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформації щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту тощо(а.с.12-13). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року (справа №393/126/20, провадження № 61-14545сво20 ) зроблений такий висновок про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво-або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Тому посилання позивача на те, що банк надав повну інформацію відповідачу щодо реальної річної процентної ставки, відсотків річних, зазначених в паспорті споживчого кредиту, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Згідно з наданим банком в уточненій заяві про зменшення позовних вимог розрахунком заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 12.05.2021 року складає в розмірі 13197,35 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 12136,90 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 1060,45 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~. Таким чином, виписка по картковому рахунку [PERSON] , що міститься в матеріалах справи, яка свідчить про тривалий час користування відповідачем наданим кредитом, є належним доказом щодо його заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним\~договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір,\~в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору ». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином, суд вважає, що підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, не може розцінюватися як частина кредитного договору та не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 12136,90 грн. підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача процентів в розмірі 1060,45 грн. за користування кредитом слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог у сумі 2087,60 грн. ( 2270 х 12136,90 : 13197,35 = 2087,60).

Outcome: partial