Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їїбатько - [PERSON] ,а [INFO] померла матір - [PERSON] , які проживали у [ADDRESS] , та після смерті яких залишилося спадкове нерухоме майно. Стверджувала, що вона не була обізнана про смерть батьків, оскільки після одруження у 1987 році переїхала на постійне проживання до Російської Федерації та стосунки з батьками не підтримувала, про їх смерть дізналася лише в жовтні 2020 року після повернення до України, а тому до жовтня 2020 року фізично не могла реалізувати свої спадкові права та своєчасно прийняти спадщину, у зв`язку з чим просила надати їй додатковий строк 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської ради - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення суду покладаються на розсуд суду. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове нерухоме майно. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 1994 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/3 квартири, розташованої за адресом: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] успадкувала належну померлій 1/3 та стала власницею 2/3 квартири, розташованої за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 23 липня 1962 року, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 листопада 1987 року. Як вбачається із матеріалів справи інших дітей у [PERSON] та [PERSON] немає. 12 вересня 1981 року Позивачкою укладено шлюб з [PERSON] , про що зроблено запис №2111. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу було змінено на « [PERSON] ». 28 грудня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено запис №3212. Прізвище позивачапісля реєстрації шлюбу було змінено на«Найда». 18 грудня 1987 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище позивачазмінено на « [PERSON] ». Останній шлюб зареєстровано в Урагубській сільській раді Кольского району Мурманської області, що підтверджується довідкою про укладення шлюбу №133 від 22 березня 2012 року. Де і проживала Позивач до вересня 2020 року. У жовтні 2020 року після повернення до України Позивачу стало відомо про смерть її матері [PERSON] [INFO] , у зв`язку з чим 23 жовтня 2020 року, [PERSON] звернулася до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Постановою Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 жовтня 2020 №1059/02-14 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Постанову Позивачка отримала лише в січні 2021 року. Зі змісту вказаної постанови Позивачка дізналася про смерть свого батька [PERSON] та не прийняття спадщини [PERSON] . 24 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталії Володимирівни із заявою про прийняття спадщини до майна померлого [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталією Валентинівною про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 лютого 2021 року №37/02-31 відмовлено громадянці [PERSON] у відкритті спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 та частиною першою статті 1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, перелік підстав для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, не є вичерпним. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). У постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №357/13630/16 (провадження № 61-29172св18) зазначено, що аналіз статей 1270, 1272 ЦК України свідчить про те, що строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. При цьому законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який прийшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, і це не є строком позовної давності, так як при наявності поважних причин спадкоємцю може бути визначено додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Таким чином, строки прийняття спадщини і строки позовної давності є різними за своєю природою, вони істотно різняться і за наслідками спливу. Закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини тягне за собою втрату права на неї, однак з цього часу починає перебіг не строк позовної давності, а у спадкоємця виникає право на визначення у судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічний висновок зроблено в постанові Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року по справ №536/1013/21. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , з поважних причин, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved