Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

В червні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про виділ в натурі частки домоволодіння та припинення права спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] одружились із [PERSON] у зв`язку із чим її прізвище стало [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 02.12.2016 року на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] належить 3/4 частки квартири, [PERSON] - 1/4 частки квартири. Відповідач не проживає у вказаній квартирі, майно не утримує, комунальні платежі протягом 2 років [PERSON] сплачує самостійно.З урахуванням викладеного,позивач просить припинити право відповідача на частку у майні, яка складає 1/4 , що перебуває у спільній частковій власності,зі стягненням відповідної грошової компесації на користь відповідача,зважаючи на те, що частка відповідача є незначною, спільне користування квартирою неможливе, та припинення права на частку у майні не завдасть шкоди відповідачу,оскільки , він не користується квартирою. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху. 06.07.2021 року представником заявника надана заява про усунення недоліків. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.07.201 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. 29 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Сидоренко Т.В. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 09 лютого 2022 року призначено оціночну-технічну експертизу, на вирішення якої поставили наступні питання: Чи можливо виділити в натурі 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Визначити ринкову вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] . 13.04.2023 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку експертизи. Ухвалою суду від 17.04.2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 14 червня 2023 року призначено у справі судову оціночно - технічну експертизу та зупинено провадження у справі. 23.10.2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта №115-221 судової оціночно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 25.10.2023 року поновлено провадження у справі Ухвалою суду від 13.12.2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності, визнання права власності. Призначено цивільну справу до розгляду по суті . Надано дозвіл ТУ ДСА України в Миколаївській області прийняти на депозитний рахунок в забезпечення позову по справі №490/4648/21 від [PERSON] 490 257 ( чотириста дев`яносто тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень на ім`я [PERSON] компенсації частки майна, а саме квартири [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 26.03.2024 року надано дозвіл ТУ ДСА України в Миколаївській області прийняти на депозитний рахунок 490 257 ( чотириста дев`яносто тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) компенсації частки майна, а саме квартири [ADDRESS] . Представник позивача надала заяву, якою просила долучити до матеріалів справи копію квитанції про зарахування вартості частини квартири на рахунок ТУДСА в Миколаївській області, просила розгляд справи проводити у їх відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву в якій зазначив , що у разі надання суду доказів щодо внесення грошової суми в розмірі 490 257 грн., в якості компенсації вартості частки відповідача у праві власності на нерухоме майно на депозитний рахунок, не заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом ухвалено проводити розгялд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Так, [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 02.12.2016 року на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] належить 3/4 частки квартири, [PERSON] - 1/4 частки квартири. Позивач зазначає, що відповідач не проживає у вказаній квартирі,майно не утримує, а має власне житло, а саме квартиру по [ADDRESS] , що придбав за договором купівлі продажу від 09.08.2019 року. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-технічної експертизи №115-221 від 16.10.2023 по цивільній справі за №490/4648/21 зазначається , що по першому питанню : виділити в натурі 1/4 частини квартири [ADDRESS] у відокремлену частину, як самостійну квартиру з окремим виходом - технічно не є можливим. Що стосується другого питання , експерт зазначає ,що ринкова вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 69.30 м.кв. складе 490 257 гривень (чотириста дев`яносто тисяч двісті п`ятдесят сім гривень), що еквівалентно 13407 доларів США. 23.04.2024 року до суду від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява, якою вона просить долучити до матеріалів справи копію квитанції про зарахування вартості частини квартири на рахунок ТУДСА в Миколаївській області у розмірі 490 257 грн. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до приписів частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. У відповідності з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною другою цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Положеннями частини першої статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно усталеної судової практики Верховного Суду, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном Частка відповідача у спірному майні становить 1/4 , частка позивача - 3/4 , тобто частка відповідача є незначною та виділити її в натурі є неможливим з технічної точки зору, спільне користування та володіння майном між сторонами теж є неможливим. Судом встановлено, що сторони, які є співвласниками спірного житла не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, а встановлені обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном. Також встановлено, що відповідач, є власником іншого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, так як припинення частки відповідача на житлову квартиру, яка складає 1/4 та є незначною, із виплатою її вартості, не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до абзацу 3 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Згідно висновку експерта №115-221 оціночно-технічної експертизи від 16.10.2023 ринкова вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 69.30 м.кв. складе 490 257 гривень (чотириста дев`яносто тисяч двісті п`ятдесят сім гривень), що еквівалентно 13407 доларів США. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання вимог частини другої статті 365 ЦК України, внесено на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Миколаївській області кошти у сумі 490 257 грн., відповідно до квитанції від 08.04.2024 року. Враховуючи, що частка відповідача у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , за своїм розміром та вартістю є незначною, виділити частку у спільному майні в натурі з технічної точки зору неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування житловим будинком, відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає та має у власності інше житло, а також те, що позивачем внесено на депозитний рахунок вартість належної відповідачу частки, суд вважає за можливе припинити за відповідачем право власності на 1/4 частку у спільному майні. Відповідно до статті 141 ЦПК України,судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, в разі задоволення позову підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved