Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Представник ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~(далі\~ \~ТОВ «ФК\~«Фінтраст Україна») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5591646 в сумі 49004,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,41 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 24.02.2022 між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 5591646 про надання споживчого кредиту (далі Договір). Згідно пп. 3 п. 5.1. Договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф (далі договір факторингу), згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. В зв`язку з чим, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором № 5591646 в розмірі 49004,00 грн. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 24.02.2022 між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено Кредитний договір № 5591646. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 1.3., 1.4., 1.5. Договору № 5591646 про надання споживчого кредиту від 24.02.2022 (далі Договір) загальний розмір кредиту складає 10000,00 грн., стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, фіксована, строк кредиту 352 дні. Відповідно до п. 1.5.3. Договору протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених пп. 1.5.2. Договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку. Згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 24.02.2022 здійснено переказ коштів на суму 10000,00 грн., а отже позивач виконав умови Договору в повному обсязі. 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5591646, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5591646, в сумі 37064,00 грн., з яких: -10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -39004,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання про наявність доказів переходу прав та обов`язків стягувача ТОВ «Авентус\~Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», суд виходить з наступного. В даній\~справі позивач\~зобов`язаний довести\~перехід права\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№ 5591646\~від ТОВ\~«Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5591646, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відповідно до п. 1.1. вказаного вище Договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 3.3. Договору ціна продажу за Договором становить 553902,76 грн. У відповідності п. 3.4. Договору фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3. цього Договору протягом 5 робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі Реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за реквізитами клієнта. Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді за Договором факторингу № 19.06/23-Ф від 19.06.2023 підписано сторонами та скріплено печатками 19.06.2023. Оплата прав вимоги, які підлягають відступленню підтверджується платіжною інструкцією № 570 від 23.06.2023, згідно якої ТОВ «ФК\~«Фінтраст Україна» оплатив ТОВ «Авентус\~Україна» відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 19.06/23-Ф. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість переходу прав вимоги від ТОВ «Авентус\~Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість в сумі 49004,00 грн., яка складається з наступного: 10000 грн. сума кредиту; 39004,00 грн. сума процентів за користування кредитом. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Враховуючи викладене та те, що відповідач зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, вчинив конклюдентні дії щодо визнання Договору і щодо правомірності вимог позивача за Договором, суд вважає, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 10000, 00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 згідно з яким, адвокат Крюкова М.В. надавала правову допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Згідно Звіту про надання правової допомоги від 28.03.2024 адвокат Крюкова М.В. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» погодили, що згідно з умовами Договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 адвокат надала, а клієнт прийняв правову допомогу. Також, сторони договору погодили гонорар адвоката в розмірі 10000 грн., зокрема за: -збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] ; -складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; -подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта. Відповідно до рахунку на оплату по замовленню № 28/03 від 28.03.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату послуг адвоката Крюкової М.В. в розмірі 10000,00 грн. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Враховуючи, що відповідач не надав жодних клопотань про неспівмірність витрат, суд приходить до висновку про задоволення зазначеної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,41 грн.

Outcome: approved