Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат - Драпак Д. А. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» (далі - ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ»), у якому просив скасувати пеню, як неправомірно нараховану відповідачем згідно попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 травня 2021 року (реєстровий № 284), починаючи з 01 червня 2022 року, в розмірі 362 549,78 грн та повернути вказані кошти позивачу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 травня 2021 року між позивачем та ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН» (далі - ТОВ «КУА «ПОРТОФІН»), які разом входять до групи Компаній SAGA Development, було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру (будівельний номер [ADDRESS] , що відноситься до житлового комплексу «RYBALSKY», що є одним із проектів Компанії SAGA Development. За умовами вказаного договору позивач зобов`язався сплатити на користь ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» авансовий забезпечувальний платіж у розмірі 3 914 991,11 грн у строк до 31 березня 2023 року частинами відповідно до погодженого Графіку платежів. На виконання своїх зобов`язань позивач сумлінно виконував свої обов`язки в частині внесення чергових платежів до 31 січня 2022 року. Однак, починаючи з 24 лютого 2022 року, у зв`язку із введенням Президентом України по всій території України режиму воєнного стану через повномасштабне вторгнення та збройну агресію російської федерації, позивачем не було здійснено два останні платежі, строк оплати яких припадав на 28 лютого 2022 року (десятий платіж в розмірі 313 853,61 грн) та на 31 березня 2022 року (одинадцятий платіж в розмірі 313 853,61 грн). Відповідно, починаючи з 01 квітня 2022 року сформувалась заборгованість в загальному розмірі 627 541,85 грн. Разом із тим, 01 березня 2022 року, на сторінці Компанії SAGA Development в соціальній мережі Facebook було опубліковано оголошення наступного змісту: «… на час воєнного стану для всіх клієнтів, інвесторів і мешканців наших будинків SAGA Development призупиняє платежі за придбані квартири та відміняє штрафи і пені на цей період». Позивач вважає, що зазначена публікація на сайті Компанії SAGA Development є публічною офертою відповідача стосовно зміни умов попереднього договору на період дії воєнного стану на території України. У подальшому, 27 грудня 2022 року на офіційному сайті Компанії SAGA Development було опубліковано оголошення «Про відновлення платежів за придбані квартири», оскільки таке оголошення було публічним, то на думку позивача, саме з цієї дати відповідач мав відновити нарахування пені. Проте відповідач здійснював нарахування пені позивачу за увесь період дії попереднього договору, у відповідності до якого, станом на 11 липня 2023 року, розмір нарахованої пені становить 349 655,08 грн. З огляду на вищевикладене позивач просив суд скасувати неправомірно нараховану пеню в розмірі 362 549,78 грн та повернути зазначені кошти [PERSON] . Крім того, позивач указував на те, що він на добровільних засадах приймає участь у здійсненні національного спротиву та відсічі збройної агресії російської федерації у складі Сил територіальної оборони. Однак, всупереч своєму рішенню, викладеному в протоколі Клієнтсько-технічного контролю житлового комплексу «RYBALSKY» від 21 квітня 2023 року, стосовно звільнення від сплати певних осіб, котрі стали на захист України в період повномасштабного наступу російської федерації, відповідачем стосовно позивача було прийнято протилежне рішення, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача. Ухвалою судді від 14 листопада 2023 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила суд відмовити в позові, посилаючись на те, що нарахування або звільнення від оплати пені за попереднім договором є правом, а не обов`язком відповідача. Листом ТОВ «КУА «ПОРТОФІН», що діє від імені та в інтересах відповідача, вих. № 388 від 11 вересня 2023 року було додатково повідомлено позивача, що останній не звільнений від нарахованої пені за несвоєчасне внесення чергових платежів за попереднім договором. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на його необґрунтованість, у задоволенні позову просила відмовити. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 28 травня 2021 року між [PERSON] (як майбутнім покупцем) та ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (як майбутнім продавцем) укладено Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Малаховською І. В. та зареєстровано в реєстрі за № 284. Пунктом 3.3. Попереднього договору визначено, що розмір забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) на момент укладення цього Договору становить 3 914 991,11 грн, що еквівалентно 142 126,06 дол. США, та може бути змінений на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 3.4 Попереднього договору сторони погодили, що [PERSON] сплачує ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» забезпечувальний авансовий платіж (попередню оплату вартості квартири) у строк до 31 березня 2022 року відповідно до графіку платежів, визначеного Попереднім договором. Суд також установив, що станом на 01 квітня 2022 року у позивача була наявна заборгованість за Попереднім договором у розмірі 627 541,85 грн, яка виникла внаслідок несплати [PERSON] чергових забезпечувальних авансових платежів за період з 01 лютого 2022 року до 31 березня 2022 року згідно з Графіком платежів, визначених пунктом 3.4. Попереднього договору. Пунктом 6.4 Попереднього договору передбачено, що у разі порушення майбутнім покупцем строків оплати, передбачених даним Договором, майбутній продавець має право збільшити розмір забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) на суму еквівалентну розміру подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Відповідне збільшення розміру забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) здійснюється відповідачем за кожен день порушення позивачем строків оплати, передбачених цим Договором, з наступного дня за датою граничного строку внесення відповідного платежу (останнім днем періоду), передбаченого відповідним пунктом даного Договору. Пунктом 6.11 Попереднього договору сторони погодили, що у випадку внесення першого та/або чергового платежу з порушенням строків, встановлених пунктом 3.4 Попереднього договору, застосовується наступна черговість зарахування платежів, здійснених майбутнім покупцем: пеня, нарахована у відповідності до пункту 6.4 Договору; розмір індексації першого та/або чергового платежу, який підлягає оплаті майбутнім покупцем станом на день, протягом якого майбутній покупець здійснює оплату, згідно з пунктом 3.5 Договору; сума першого та/або чергового платежу, який підлягає оплаті майбутнім покупцем, згідно з пунктом 3.2 Договору. Установлено, що відповідачем було нараховано неустойку (пеню) в розмірі 362 549,78 грн, у зв`язку із несплатою позивачем чергових забезпечувальних авансових платежів (попередньої оплати вартості квартири) 31 серпня 2023 року позивачем було сплачено кошти в розмірі 416 481,26 грн за Попереднім договором, з яких: 362 549,78 грн було зараховано відповідачем в якості нарахованої пені, у відповідності до пункту 6.4, 6.11 Попереднього договору; 53 931,48 грн було зараховано відповідачем в якості оплати забезпечувального авансового платежу за Попереднім договором. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правовідносин між позивачем та відповідачем виникли на підставі Попереднього договору купівлі-продажу квартири. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Забезпечувальний платіж - інший вид забезпечення у відповідності до частини другої статті 546 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 546 ЦК України зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зауважує, що законодавець в пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачив особливостей у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) грошового зобов`язань щодо сплати авансового платежу. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено в статті 629 і статті 632 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Таким чином, укладаючи Попередній договір, позивач погодився з його умовами, у тому числі з порядком оплати, порядком визначення курсу долара, розміру чергового платежу, та нарахування штрафних санкцій. Тобто, [PERSON] укладаючи Попередній договорі чітко розумів та усвідомлював, що у разі невиконання умов договору в частині вчасної оплати забезпечувального платежу буде нарахована неустойка (пеня). Посилання [PERSON] на форс-мажорні обставини щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання за попереднім договором не можуть братися судом до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Листом торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 вбачається, що ТПП України на підставі статей 14, 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02 грудня 1997 року №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Тобто, ТПП України листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 визнає форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення стану 24 лютого 2022 року, та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними, як для суб`єктів господарювання так і для населення. Цей лист не є законодавчо визначеною формою засвідчення форс-мажорних обставин. Таким документом є насамперед сертифікат ТПП України, при видачі якого в тому числі здійснюється аналіз щодо причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконувати зобов`язання та такими обставинами (Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Зважаючи на це, звернення до ТПП України для отримання відповідного сертифікату є необхідним задля засвідчення форс-мажорних обставин. Роз`яснення на офіційному сайті ТПП України процедури засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) дотримуючись порядку встановленого Регламентом за кожним зобов`язанням окремо. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Сам факт введення воєнного стану не є підставою для відстрочки чи невиконання зобов`язання. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість особи виконати свій обов`язок. Довідка ТПП - єдиний регламентований законодавством і загальноприйнятий документ, який підтверджує факт настання форс-мажорних обставин. Але для суду одного документу може бути недостатньо (як, наприклад, в ситуації з орендою торгового приміщення в м. Рівне, по яку йшлось вище). Судова практика одностайна в тому, що обставини непереборної сили повинні бути підтверджені документально (Постанова ВС від 15 лютого 2022 р. у справі № 910/4532/21). Такими доказами можуть бути, зокрема, сертифікат ТПП України. У постанові від 30 листопада 2021 року у справі №913/785/17 Верховний Суд зазначає: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання.». Таким чином, посилання [PERSON] на форс-мажорні обставини щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання за попереднім договором не підтверджені жодним належним доказом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не може бути звільнений від відповідальності за порушення зобов`язання оплати третьої частини забезпечувального платежу за Попереднім договором. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування с обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності слід вказати про те, що саме позивач у справі, стверджуючи про порушення відповідачем його прав, мав довести ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed