Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

04.03.2024 позивач Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазначається, що 23.01.2022 близько 00 години 05 хвили в м.Одеса по вулиці Інглезі з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується постановою Київського районного суду м.Одеси від 23.03.2022. Так, в результаті вказаної ДТП був пошкоджений транспортний засіб «Нісан» державний номерний знак [NUMBER] власником якого є [PERSON] , що був забезпечений полісом страхової компанії АТ «СК «Інго», що діяв на момент ДТП. Так, позивачем були понесені витрати за послуги спеціаліста в розмірі 1300,00 грн. згідно звіту №83246, складеного ФОП [PERSON] , розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та ПДВ та склав суму 345687,36 грн. при цьому ліміт відповідальності МТСБУ станом на дату ДТП становив 130000,00 грн. У січні 2022 потерпілий повідомив про ДТП та в той же день з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 06.05.2022 перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 131\~300,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 130000,00 грн., витрати за послуги експерта в розмірі 1300,00 грн. та судовий збір 3\~028,00 грн. Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 07.03.2024 прийняв цивільний позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до розгляду та відкрив провадження по справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати у строк 15 днів з дня вручення ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву та, відповідно, відповіді на відзив для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явилася, проте 11.03.2024 подала клопотання в якому підтримала позовні вимоги та просила справу розглянути без її участі (а.с.25). 01.04.2023 надійшло клопотання представника відповідача адвоката Остапишеної Л.С. про відкладення судового засідання у зв`язку з ознайомленням із матеріалами справи для формування правової позиції (а.с.26). Слухання справи відкладено на 30.04.2024. 30.04.2024 надійшла заява представника відповідача адвоката Остапишеної Л.С. про ознайомлення з матеріалами даної справи. Крім того, представник відповідача в даній заяві вказала, що в судовому засіданні приймати участь не буде (а.с.31). Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог частини 5 статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце вул. Інглезі в м.Одеса 23.01.2022 о 00 годині 05 хвилин. Крім того, з даного повідомлення вбачається, що водій MAZDA 6 в стані алкогольного сп`яніння в`їхав на зустрічну смугу руху здійснив ДТП з автомобілем NISAN X-trail під керуванням [PERSON] . Також, з вказаного повідомлення вбачається про наявність у [PERSON] полісу ОСЦПВВНТЗ №206122473 з терміном дії з 01.10.2021 по 30.09.2022 який виданий страховою компанією АТ «СК «Інго» (а.с.5). Також, в матеріалах справи міститься схема дорожньо-транспортної пригоди (а.с.6). Згідно заяви від 25.01.2022 [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.01.2022 (а.с.7 на звороті). З постанови Київського районного суду м.Одеси від 23.3.2022 вбачається, що [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.12 на звороті 13). Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб MAZDA 6, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] 23.01.2022 вбачається відсутність страхового полісу як такого (а.с.16). Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на транспортний засіб Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] , вбачається про наявність такого страхового полісу за №206122473 (а.с.16 на звороті). Платіжна інструкція №819051 від 21.04.2022 на суму 1300,00 грн. в якій отримувач вказаний [PERSON] (а.с.17). Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України сума що підлягає сплаті [PERSON] , за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 130\~000,00 грн. (а.с.18). Платіжна інструкція № 819461 від 06.05.2022 на суму 130\~000,00 грн. в якій отримувач вказаний [PERSON] (а.с.19). Згідно з вимогами частини 6 статті 82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. З урахуванням наведеного, суд констатує, що у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб під керуванням [PERSON] був застрахований згідно полісу № 206122473 від 01.10.2021 таким чином, Моторно (транспортне) страхове бюро України визнало настання цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] за спричинення пошкоджень транспортному засобу Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] ., які сталися 23.01.2022, та є страховим випадком (страховою подією), передбаченим Законом та полісом, а також призначило страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 130\~000,00 грн. Платіжним дорученням від 06.05.2022 № 819461 страхове відшкодування в розмірі 130\~000,00 грн. було відшкодовано страховою компанією потерпілій особі [PERSON] . За приписами\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тлумачення частини другої статті 1187\~ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, нормами частини другоїстатті 1187\~ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. За положеннями\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Враховуючи, що відповідач у справі [PERSON] на момент вчинення ДТП керував автомобілем MAZDA 6, з державним номерним знаком [NUMBER] , є підстави для висновку, що він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Водночас, суд зауважує, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка відповідає за шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхуванняце письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 частини 1статті 20\~Закону України\~«Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9\~Закону України\~«Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також встановлено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України\~від 1\~липня 2004\~року №\~1961-IV\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №\~1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). За змістом пункту 1.4. частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, за змістом Закону №\~1961-IV (статті 9, 22, 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Пунктом 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором абоЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування заЗаконом № 1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначенихЗаконом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Враховуючи, що відповідач у справі [PERSON] на момент вчинення ДТП керував автомобілем MAZDA 6, з державним номерним знаком [NUMBER] , є підстави для висновку, що він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. За вказаних обставин, враховуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на території України був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206122473 від 01.10.2021, суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23.01.2022, відповідно достатті 6\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у Моторного (транспортного) страхового бюро України настав обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] . Отже, зібрані у справі матеріали свідчать проте, що Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачена страхова виплата для здійснення відновлювального ремонту автомобіля Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим відповідача у справі [PERSON] , у загальному розмірі 130\~000,00 грн. Відповідно до підпункту "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участюсамовільно залишив місце пригодичи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи викладене Моторне (транспортне) страхове бюро України має право вимагати від відповідача в порядку регресу повернення суми виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 130\~000,00 грн. та витрати за послуги експерта в розмірі 1300,00грн., а відтак позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №979165 від 29.02.2024 (а.с. 1). Тому, з відповідача, в силу частини першої\~статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3028,00 грн. На підставівикладеного,

Outcome: approved