Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

21.12.2022 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом. 22.03.2023 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій окрім визнання недійсними свідоцтв про спадкування за законом просить скасувати рішення державного реєстратора та припинити право власності. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. [INFO] померла [PERSON] , яка заповіла своїм синам належні їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 01 березня 1999 року, за № 41392 та земельну ділянку кадастровий номер 80000000000:75:021:0029, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ, № 151080, виданого Київським міським управлінням земельних ресурсів від 08 серпня 2000 року, на підставі рішення Київської міської ради від 28 січня 1999 року №116-1/217 за адресою [ADDRESS] своїм синам: 2/3 частини [PERSON] та 1/3 частини [PERSON] . У Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 575/2009. 20.11.2009р. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини, за реєстровим №3-3063, а [PERSON] на 1/3 частини, за реєстровим №3-3065, на спадкове майно, яке складалось з: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами житловою площею - 106,4 кв.м, загальною площею - 178,0 кв.м., позначений на плані літерою «А». спорудження №1-5, I(ворота, огорожі, водопровід, мощення). Самовільні забудови, переобладнання, які й досі знаходяться в [ADDRESS] до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за реєстром №3-3063 [PERSON] , покійному чоловіку Відповідача не включені, про що надано роз`яснення в листі від 30.05.2011 №3128/02.14 завідувачем Дванадцятий Київській державній нотаріальній контори, що згідно з нормами статі 367 ЦК України самовільні забудови, прибудови, переобладнання не є об`єктом права власності. [INFO] чоловік Відповідача [PERSON] помер. Самочинно збудоване нерухоме майно за вказаною адресою, так і залишилось без змін, а тому згідно з нормами ст. 367 ЦК України не є об`єктом права власності та знову не входить до складу спадщини, не успадковується та не може бути предметом поділу (виділу). Позивач, звернувся у 2021 до ЦНАП Святошинського району, для державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отримав витяг № НВ8001282732021 від 19.03.2021 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, без визначення в графі спадкодавця земельної ділянки [PERSON] (мати), що унеможливлювало подальше оформлення спадкових документів на землю Позивача, та витяг №261712732 від 15.06.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, де зазначено збільшення житлової, загальної площі будинку, з внесенням до складу спадщини самочинезбудоване майно. Витяги сформовано на підставі інформації наданої нотаріусом Костенко Л.Ю. Другій Київській державній нотаріальній контори. Станом на 13.09.2021 о 11год. 20 хв., в офісі протидії рейдерству відбулось засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України, де розглядалась скарга [PERSON] -Позивача (реєстр №СК-152-21-2021 від 08.07.2021) на реєстраційні дії, проведені нотаріусом Костенко Л.Ю. Другій Київській державній нотаріальній конторі, на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а саме про неправомірну видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно розміром 1 частина Відповідачу [PERSON] . Нотаріус [PERSON] реєстраційними діями порушила право на спадщину Позивача, залишив його повністю без майна, без землі, де він проживає з народження та є спадкоємцем по заповіту та по закону. На зазначеному засіданні повідомили, що нерухоме майно [PERSON] (Позивача) повернуто, державним нотаріусом Костенко Л.Ю. здійснено виправлення документів правовласнику (Відповідачу за цим позовом) шляхом внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно і що ці всі виправлення зафіксовано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. В Святошинському районному суді міста Києва 05.01.2021р. було вікрито провадження по цивільній справі пр.№ 2/759/2189/22, ун. №759/29487/21 за позовом [PERSON] (Відповідач) до [PERSON] (Позивач) про виділення в натурі частини з спільного майна, житлового будинку [ADDRESS] . При ознайомленні з матеріалами цивільної справі, до якої були додані копії документів, як докази, Позивач вперше ознайомився з наступними документами: - свідоцтво про право на спадщину за законом Відповідача, за реєстром № 11-484, яке було виправлене при вище зазначених обставинах, але на даний час все рівно видано з збільшенням житлової, загальної площі будинку та з внесенням до нього незаконним порядком самобудов: прибудова А (ІІ поверх будинку), гараж літ «Б», вбиральні літ. «В», погріб літ. «Г», гаража-сараю літ. «Д», як вже зареєстровані у відповідності до вимог чинного законодавства; - свідоцтво про право на спадщину за законом Відповідача, за реєстром № 11-23, виданого на підставі Державного акту на землю, яка належала спадкодавцю померлій [PERSON] (мати Позивача), без наявних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що посвідчують право власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] , покійного чоловіка Відповідача; - технічний паспорт від 17.09.2018р. виготовлений суб`єктом господарювання ПП «РІЕЛТІ ГРУП», з недоцільно внесеними самобудовами, зареєстрованих, без наявних правочинних документів (декларації, акту введення майна в експлуатацію, тощо), що є порушенням вимог законодавства, будівельних норм та суперечить висновкам судової будівельно-технічної експертизи України від 18.09.2012 № 1-1-76/12. При вчиненні нотаріальних дій з нерухомістю до впровадження Державного реєстру нотаріуси вносять зміни у характеристики об`єкта, які відмінні від тих, що відображені у правовстановлюючому документі, не на підставі технічного паспорта, а надається Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зміни мають бути не тільки в техпаспорті, щоб нотаріус міг ними керуватися, а й у Державному реєстрі, щоб вважати, що право існує. Характеристики нерухомого майна на житловий будинок, можуть змінитися, якщо власник отримав необхідні дозволи на зведення тих чи інших споруд, Державний реєстратор має право на підставі закону витребувати усю необхідну інформацію та документи, що стосуються об`єкта нерухомого майна, з метою внесення до Державного реєстру достовірної інформації. Державним нотаріусом Костенко Л.Ю., не здійснено перевірку наданих документів Відповідачем для оформлення спадкових документів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, маючи безпосередній доступ до них, та видано 15.11.2019р свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачу, за реєстром № 11-484, з внесенням до нього незаконним порядком усі вище зазначені самобудови, як вже зареєстрованих. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, п.3.28. у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування отримують спадкоємці за законом почергово. Позивач має право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно, відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України та є суб`єктивним цивільним правом, бо майно переходить у порядку спадкування Позивачу відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України, як спадкоємцю за законом. Реєстраційними діями нотаріуса, порушено спадкові права позивача, в зв`язку з позбавленням його визнання права власності на самобудови в порядку спадкування, як спадкоємця за законом, а не за визначеними розмірами часток, як зазначено у свідоцтві Відповідача, що зменшує навпіл спадкову частку позивача в площах нерухомого майна, при цьому збільшує спадкову частку відповідача, бо відповідно до зазначеного свідоцтва розподіл самобудов, відбувається згідно часток, а не по встановленому законом порядку, після прийняття в експлуатацію майна, усунення виявлених порушень будівельних норм органами Держархбудконтролю м.Києва та судової будівельно-технічної експертизи України від 18.09.2012 №1-1-76/12, лише потім здійснення спадкування майна співвласниками за законом на загальних підставах порівну, навпіл. Визначення самобудов в свідоцтві про спадщину за законом відповідачу, за реєстром № 11-484, як недоцільно зареєстроване майно, є насамперед порушення чинного законодавства України, та унеможливлює перехід права власності позивача на частку земельної ділянки по закону, де розташовані самобудови в відповідності до Правил статті 1225 ЦК України, в якій визначено, що при переході до спадкоємця права власності на житловий будинок, чи інші споруди, до них переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, в зв`язку з чим порушується права на спадщину позивача по закону. Державним нотаріусом Костенко Л.Ю., Другій Київській державній нотаріальній контори, видано 30.01.2020р. відповідачу свідоцтво про спадщину за законом, за реєстром№ 11-23 на земельну ділянку, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ № 151080, яка належала померлій [PERSON] (мати спадкоємців синів), в якому відсутня відмітка про реєстрацію прав на земельну ділянку на спадкодавця [PERSON] , померлого чоловіка Відповідача в порядку, встановленому законодавством України. В Державному акті на право приватної власності серія [NUMBER] , на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON] (мати), відсутня відмітка про перехід права власності на земельну ділянку, на [PERSON] , покійного чоловіка Відповідача. Позивачу видано 10.06.2021 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, реєстр № 7-371, Державним нотаріусом Дванадцятої Київській державній нотаріальній контори, де відкрита спадкова справа спадкодавця [PERSON] (мати), на підставі заповіту від 14.01.2008 року, в якому вказано, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки земельної ділянки [PERSON] , покійному чоловіку Відповідача не видано. За життя спадкодавцю [PERSON] , чоловіку Відповідача, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видано, про що також надано роз`яснення в листі від 30.05.2011 №3128/02.14 завідувачем Дванадцятий Київській державній нотаріальній контори. Державним нотаріусом Костенко Л.Ю., Другій Київській державній нотаріальній конторі: - проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за Відповідачем, сформовано витяг № 59213305 від 30.01.2020 про реєстрацію в Спадковому реєстрі на земельну ділянку кадастровий номер 80000000000:75:021:0029, без наявних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що посвідчують право власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] , покійного чоловіка Відповідача; - під час проведення реєстраційних дій не здійснено перевірку зареєстрованого права на земельну ділянку за померлим спадкодавцем [PERSON] в Державному земельному кадастрі, в відомостях інших реєстрів або кадастрів, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. В зв`язку з видачою спадкових документів на земельну ділянку Відповідачу, порушено спадкові права Позивача, бо унеможливлює подальше оформлення спадкових документів Позивача, як спадкоємця за заповітом, відповідно якому частка у спадщині, яку за життя не набув у право власності визначений в заповіті померлий [PERSON] , без наявних правовстановлюючих документів на земельну ділянку на нього, право власності переходить до інших спадкоємців визначених в заповіті, яким є Позивач. Спадок не може бути прийнятим частково, Позивач не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитись. Позивач також має право вимагати визнання права власності на земельну ділянку за законом на загальних підставах, відповідно до статті 1245 ЦК України бо входить до кола спадкоємців за законом, якому друга частина спадщини належала за заповітом. Згідно ст.1261 ЦК України позивач входить у першу чергу на право на спадкування на земельну ділянку за законом, яка належала спадкодавцю [PERSON] -мати Позивача, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ № 151080. З вище зазначеного, свідоцтво про право на спадщину за законом відповідача видане 30.11.2020р., за реєстром № 11-23 яка не мала права на спадкування земельної ділянки, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №151080, яка належала померлій спадкодавцю [PERSON] , (мати Позивача) повинно бути визнаним недійсним, в зв`язку з тим, що порушує законе право позивача на спадкування. Ухвалою судді від 09.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою судді від 23.03.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді від 01.05.2023 року задоволено клопотання про витребування доказів. 01.05.2023 року до суду надійшов відзив по справі від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Костишеної В.Л., яка зазначила, що 11.04.1968 року було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений П`ятою Київською державною нотаріальною конторою 11 квітня 1968 року за реєстровим № 1-814 та зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 01.03.1999 року за №41392. Відповідно до даного Договору [PERSON] ("матір позивача) стала власницею будинку [ADDRESS] . При житті [PERSON] придбаний будинок був добудований другим поверхом та наступними приміщеннями на 1-му поверсі: тамбуром а2, тамбуром аЗ, прибудовою А2, відповідно до Плану земельної ділянки, що є невід`ємною частиною Технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , виготовлений 07.08.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації. Технічний паспорт фактично відображає самовільно зведені площі будинку. 14.01.2008 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-52, відповідно до якого з належного їй на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та земельної ділянки, що знаходяться у [ADDRESS] заповіла своїм синам: 2/3 частини - [PERSON] ( [INFO] ) (чоловік відповідачки! 1/3 частини - [PERSON] ( [INFO] ) (позивач). [INFO] [PERSON] померла. 12.11.2009 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3-3063, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємцем 2/3 часток зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , що належав померлій на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого П`ятою Київською державною нотаріальною контрою 11 квітня 1968 року за реєстровим номером №1-814 та зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 01 березня 1999 року за №41392. За життя отримати правовстановлюючий документ на 2/3 земельної ділянки [PERSON] не встиг. Тобто, спадщину на успадковану частку (2/3) земельної ділянки [PERSON] прийняв, але не оформив. [INFO] помер [PERSON] , чоловік відповідачки. 30.01.2019 року видане Свідоцтво про право на спадщину за законом державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. та зареєстроване у реєстрі за №11 -23. Свідоцтво видане дружині померлого - [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась дочка спадкодавця - [PERSON] та 1/3 частки у спадщині від якої відмовився син спадкодавця - [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 2/3 частин земельної ділянки від площі - 0,0618 га, кадастровий номер 8000000000:75:021:0029, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала матері спадкодавця, яка померла [INFO] , на якого вона склала заповіт, посвідчений Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 14.01.2008 року та зареєстрований у реєстрі за №1-52. 15.11.2019 року видане Свідоцтво про право на спадщину за законом державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. та зареєстроване у реєстрі за №11-484. Свідоцтво видане дружині померлого - [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: 2/3 (двох третіх) частин житлового будинку під номером [ADDRESS] , що належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 14.11.2019 року за №6-1030. Фактично, до спадкової маси після смерті [PERSON] увійшли: 2/3 будинку під номером [ADDRESS] земельної ділянки площею 0,0618 га, кадастровий номер 8000000000:75:021:0029. Це майно отримане Спадкодавцем ( [PERSON] ) у спадок після своєї матері, за Заповітом, що підтверджується Заповітом від 14.01.2008 року зареєстрованим за №1-52, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.11.2009 року зареєстрованим за №3-3063 і, відповідно, Свідоцтвами про спадщину за законом від 30.01.2019 року за № 1 -52 та від 15.11.2019 року за № 11 -484. Під час оформлення спадщини на 2/3 частини земельної ділянки [PERSON] , за ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 серед іншого, до державної нотаріальної контори було подано: Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-КВ №151080 від 08.08.2000 року, що був виданий [PERSON] , на підставі рішення Київської міської рали від 28.01.1999 року;технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок [ADDRESS] , виготовлений 07.08.2009 року; технічну документацію з відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Цим документом був Акт здачі-прийнятгя перенесення в натуру меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після подання нотаріусу копій вищезазначених документів, оригінали Державного акту на землю від 08.08.2000 року, Технічний паспорт, виготовлений 07.08.2009 р., Акт здачі- прийняття перенесення в натуру меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідачкою було втрачено, що підтверджується Заявою-повідомленням про злочин від 10.07.2015 р., поданої до Святошинського РУГУ МВС України у м. Києві, а також листом Святошинського РУТУ МВС України у м. Києві №51/В-2369 від 15.07.2015 р. про розгляд даної заяви. Відповідачкою 17.09.2018 р. в подальшому було виготовлено новий Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . Ще за життя Спадкодавця - [PERSON] між ним та братом - [PERSON] (позивач) постійно виникали спори про порядок користування і володіння будинком, тому у 2012 році [PERSON] звертався до Святошинського районного суду м. Києва з проханням виділити йому в натурі 2/3 частини житлового будинку. [PERSON] було замовлено Судово-будівельну експертизу, копію Висновку №1-1-76/12 від 18.09.2012 року Позивач додав до позову. Згідно запропонованого 2 варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи [PERSON] просив суд виділити 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року №2608/1600/12 відмовлено у задоволенні позову, Постановою Апеляційного суду м. Києва рішення залишено без змін. Для вирішення питання користування житловим будинком [ADDRESS] , яке по сьогоднішній день залишається невирішеним, [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва, справа за №759/29487/21 перебуває у провадженні судці [PERSON] . Позивач цитує рішення №2608/1600/12 Святошинського районного суду м. Києва та Постанову №2608/1600/12 Апеляційного суду м. Києва, у той час коли справа про виділення 2/3 частини житлового будинку не стосується даного спору про визнання недійсним Свідоцтв про право на спадщину за законом. Позивач вказує, що Свідоцтво про право на спадщину від 15.11.2019 року видане на підставі зі збільшенням житлової, загальної площі будинку на підставі незаконно виготовленого Технічного паспорту від 17.09.2018 року. Представник відповідача зазначає,що технічний паспорт на садибний (інивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений ПП «Ріелті груп» 17.09.2018 року з причин втрати оригіналу Технічного паспорту виготовленого Київським міським БТІ 07.08.2029 року. Також представник відповідача зазначає,що у технічному паспорті від 17.09.2018 року схематичний план земельної ділянки, план будинку та експлікація повністю співпадають та повторюють дані, що містяться у Технічному паспорті від 07.08.2009 року, в противагу зауваженням щодо Технічного паспорту від 17.09.2018, про які пише позивач. Позивач вказує, що у 2019 році реєстраційні дії нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. при оформленні спадщини після смерті брата позивача - [PERSON] було проведено неправомірно, при цьому сам дає докази, що нотаріус допустила помилку у оформленні спадщина, яка згодом була виправлена. Про це позивачу було повідомлено на засіданні центральної колегії Міністерства юстиції України, 13.09.2021 , про що він сам зазначає. Відтак, [PERSON] правомірно прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON] та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.11.2019 року за №11-484 та Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.01.2019 року за №11-23. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Лодяной І. В., позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Костишена В.Л. в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, спадкову справу, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). В силу ч.2 ст.78 ЦПК України , обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Право на спадкування згідно ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 1273 ЦК України визначено, зокрема, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Державна реєстрація прав на нерухоме майно, проводиться у порядку, передбаченому Закону України від 04.07.2012 N 5037-VI "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно ст.5 п.2 якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку та відповідно до ч. 9 ст. 15 нотаріус не просто реєструє в Державному реєстрі право, яке чи то виникає і переходить внаслідок видачі свідоцтва про право на спадщину, а робить це одночасно з вчиненням нотаріальної дії, всі відомості вносяться ним лише на підставі правовстановлюючого документа, поданого для вчинення нотаріальної дії. Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України(далі-ППВСУ) від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Якщо закон було порушено і дозвільних та технічних документів на будівництво чи реконструкцію не було, то таке нерухоме майно слід вважати самовільно збудованим, а легалізувати його через правову процедуру наслідування неможливо. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, п.4.14. при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, та відповідно до пункту 4.16. глави 10, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно до зазначеного Порядку, п.4.19. якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, насамперед самобудови, нотаріус під час вчинення нотаріальних дій здійснює пошук та отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та самобудови чи реконструкції і за його результатами видає свідоцтво про спадщину та лише тільки тоді формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання. [INFO] померла [PERSON] . У Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 575/2009. За заповітом від 14.01.2008р. [PERSON] заповіла належні їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку кадастровий номер 80000000000:75:021:0029 за адресою [ADDRESS] частини [PERSON] та 1/3 частину [PERSON] . Як вбачається з довідки-характеристики Київського міського бюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 17.09.2009р. за № 1430014, у складі житлового будинку за адресою [ADDRESS] було самовільно побудовано: 1-1/3,90 кв.м -тамбур, частина 2-2/30кв.м санвузла, 2-3/2.70кв.м-коридор, 2-4/10.2кв.м-житлова, гараж літ.Б, вбиральня літ.В, погреб літ.Г, гараж-сарай літ.Д, сарай літ.Е, сарай літ.Ж. В домоволодінні самовільно переобладнані: частина житлової 2-6/5.00кв.м переобладнана з подсобної, частина коридору 2-8/9.10кв.м переобладнана з житлової. Згідно з Дозволом Управління архітектурно-будівельного контролю 29.01.99р. №27 введено в експлуатацію будинок загальною площею 178.0кв.м, житловою площею 106.4кв.м. Як вбачається з копії Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 07.08.2009р., інвентар. справа №113482/40240/1312, реєстр. №41392, на земельній ділянці по [ADDRESS] розташований житловий будинок літ «А», в тому числі самовільно зведені та переобладнані тамбури літ «а-2»/3.90кв.м та «а-3»/4.80кв.м і прибудова літ. «А-2»/19.70кв.м, сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж»/ 46,7кв.м , гараж літ. «Д»/ 25,7кв.м, гараж літ. «Б»/ 27,1кв.м, вбиральня «В»/ 1.7кв.м, погріб «Б»/ 13,8кв.м. Загальна площа приміщень житлового будинку літ «А», у тому числі самочинно зведених та переобладнаних прибудов, становить - 196,9кв.м, житлова - 110,90кв.м 20.11.2009р. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 2/3 частини, за реєстровим №3-3063, на спадкове майно, яке складалось з: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами житловою площею - 106,4 кв.м, загальною площею - 178,0 кв.м., позначений на плані літерою «А», спорудження №1-5, I(ворота, огорожі, водопровід, мощення). До складу спадкового майна не включено приміщення, самовільно побудовані: тамбур а2 площею 3.90кв.м, тамбура а3 площею 4.8кв.м, прибудови А2 площею 19.7кв.м , сарай Е площею 5,3кв.м, сарай Ж площею 46,7кв.м , гараж Д площею 25,7кв.м, гараж Б площею 27,1кв.м, вбиральня В площею 1.7кв.м, погріб Б площею 13,8кв.м. 17 вересня 2014 року [PERSON] , чоловік Відповідача помер не залишивши заповіту. У Другій Київській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 683/2014. Спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] . Діти померлого [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились. 15.11.2019р. державний нотаріус [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , за реєстром № 11-484. Вказано, що спадщина складається з 2/3 частин житлового будинку, що знаходится в [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Дванадцтою Київською державною нотаріальною конторою 20.11.2009р. за реєстровим №3-3063. Житловий будинок загальною площею -196.0кв.м, житлова площа-110,9кв.м, позначений на плані літерою «А», а також наступні господарські будівлі та споруди: гараж літ «Б», вбиральні літ. «В», погріб літ. «Г», гаража-сараю літ. «Д», споруди «1-5,І». Від Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю м. Києва отримано лист від 24.06.2022р. № 073-073/В-88- 196, що Департамент не видавав та не реєстрував документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом за вище зазначеною адресою, а тому відсутні документи, насамперед декларація про готовність до експлуатації об`єктів приміщень житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що державний нотаріус [PERSON] не перевірив належним чином надані [PERSON] документи про склад спадщини після смерті [PERSON] , в наслідок чого збільшив: загальну площу житлового будинку з 178,0кв.м до 196,0кв.м, житлову площу з 106,4кв.м до 110,9кв.м. Також до Свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстром №11-484 були внесені господарські будівлі та споруди, на які при житті [PERSON] не отримав права власності і які є об`єктами самочинного будівництва. Державним нотаріусом Костенко Л.Ю. Другій Київській державній нотаріальній контори, видано 30.01.2020р. [PERSON] свідоцтво про спадщину за законом, за реєстром № 11-23 на земельну ділянку площею 0,0618 га кадастровий номер 80000000000:75:021:0029 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ № 151080, яка належала померлій [PERSON] , якій вона заповіла [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Зі змісту витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НН-8001048502020 від 23.01.2020р. власником земельної ділянки 80000000000:75:021:0029 є [PERSON] . Таким чином, на час смерті [PERSON] не зареєстрував право власності на земельну ділянку 80000000000:75:021:0029. Згідно з частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстраціїї державної реєстрації цих прав. Стаття 126 Земельного Кодексу України (у редакції Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI) встановила, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності померлого на таке майно. Судом встановлено, що державний нотаріус [PERSON] видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за реєстром № 11-23 після смерті її чоловіка [PERSON] без отримання документів, що посвідчували право власності померлого. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18, ЄДРСРУ № 74055079) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18, ЄДРСРУ № 91854868 ) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. На підставі ст. ст. 12, 81, 82, 200, 206, 265, 273, 355 ЦПК України, суд

Outcome: approved