Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №3/3278656 від 28.02.2019 року в розмірі 73502,45 грн та витрати зі сплати судового збору. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 28.02.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений комплексний договір №3/3278656, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 49266,00 грн строком на 60 місяців з 28.02.2019 по 27.02.2024, процентна ставка за кредитом становить 11% річних, також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,3% у місяць від суми кредиту.\~Також сторони погодили, що з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості №29096000506375. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором, а відповідач порушує умови кредитного договору, не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту, що є невід`ємною частиною договору. 05.08.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021. Згідно додатку №1 до вказаного договору 13.12.2021 року до ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3/3278656 від 28.02.2019 року. У зв`язку з несплатою чергового платежу по кредиту відповідачу 17.12.2021 року було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 13.12.2021 року, проте воно залишилося невиконаним. В подальшому, у зв`язку з невиконанням зобов`язань по погашенню простроченої заборгованості відповідачу 05.03.2024 року було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування та комісії, яку відповідач також проігнорував. Зазначає, що на дату відступлення (13.12.2021 року) заборгованість [PERSON] за кредитним договором становила 41118,66 грн, яка складалася з: строкова заборгованості за тілом кредиту 28254,40 грн, прострочена заборгованість за тілом кредиту 0,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 6554,99 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 643,62 грн, заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1133,13 грн, прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 4532,52 грн. За період з 14.12.2021 по 05.03.2024 було нараховано: проценти за користування кредитом 6765,48 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 30594,51 грн. За період з 14.12.2021 по 05.03.2024 боржником добровільно було сплачено 5176,20 грн (30.12.2021), які були розподілені відповідно до черговості платежів наступним чином: заборгованість за тілом кредиту 837,27 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 903,47 грн, заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 3435,46 грн. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 73502,45 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 27617,13 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 13060,62 грн, заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 32824,70 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Згідно\~\~ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~відповідач не подав відзив;\~\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений комплексний договір №3/3278656, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 49266,00 грн строком на 60 місяців з 28.02.2019 до 27.02.2024 (а.с. 7). У вказаному кредитному договорі сторони обумовили, що: позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту (пункт 1.1.); кредит надається позичальнику на споживчі потреби (пункт 1.2); за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 11% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором (пункт 1.3.1); за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,30% від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашання заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо (пункт 1.3.2); з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості №29096000506375 в Банку (пункт 2.1); позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту (пункт 2.2). У Додатку № 1 до Комплексного договору №3/3278656 від 28.02.2019 року міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі Графік платежів по кредиту, ануїтет) (а.с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] перед АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» по кредиту станом на 13.12.2021 року становить 41118,66 грн, яка складається з: строкової заборгованості 28254,40 грн, простроченої заборгованості 0 грн, заборгованості за нарахованими процентами відсотками 6554,99 грн, заборгованість за простроченими відсотками 643,62 грн, комісії 1133,13 грн, простроченої комісії 4532,52 грн (а.с. 9). 30.12.2021 року [PERSON] було сплачено 5176,20 грн в рахунок погашення заборгованості за договором №3/3278656 від 28.02.2019 року (а.с. 10). У наданих позивачем виписках з рахунку [PERSON] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відображено рух кредитних коштів та суми погашення кредиту відповідачем (а.с. 14-29). 05.08.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К»\~\~був укладений Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 36-40). Згідно з додатком № 1 до вказаного договору первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги, в тому числі щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №3/3278656 від 28.02.2019 року та визначена заборгованість [PERSON] за кредитом в сумі 41118,66 грн (а.с. 32-34). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 05.03.2024 року за кредитним договором №3/3278656 від 28.02.2019 року за період з 14.12.2021 року до 05.03.2024 року (включно) сума нарахованих та не сплачених [PERSON] процентів складає 6704,37 грн грн., сума комісії 30594,51 грн. (а.с. 9 зв.б.). 17.12.2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» направило відповідачу [PERSON] повідомлення (вих. №1166) про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором №3/3278656 від 28.02.2019 року, яка станом на 13.12.2021 року складає 5176,14 грн та складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн; простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом 643,62 грн; простроченої заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 4532,52 грн, а також попередження про те, що в разі невиконання зобов`язання до погашення простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення у банку є право вимагати дострокове повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та/або комісій, штрафів та пені (а.с. 10 зв.б. а.с. 11). 05.03.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» направило відповідачу [PERSON] вимогу (вих. №3589) про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії у зв`язку з невиконанням зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості за Кредитним договором №3/3278656 від 28.02.2019 року, яка станом на 05.03.2024 року складає 73502,45 грн, до складу якої входить: заборгованість за тілом кредиту 27617,13 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 13060,62 грн, заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 32824,70 (а.с. 12). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості відповідача по кредитному договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» заборгованості за тілом кредиту 27617,13 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом 13060,62 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 32824,70 грн, то суд знаходить такі вимоги необгрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби. Згідно п.п. 1.3.2. п. 1.3 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Імперативним приписом третього абзацу частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції чинній на час укладання договору кредитодавцю заборонялося у договорі про надання споживчого кредиту встановлювати будь-які збори, відсотки, комісії, які не є послугами у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою в розумінні цього Закону є нікчемними. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту встановлюються Законом. Оскільки, відповідно до умов кредитного договору, що укладений між сторонами, банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом (в редакції на час укладення кредитного договору), послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними. За положеннями ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положенні договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року за № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. При цьому законодавством визначено наслідки невідповідності правочину актам цивільного законодавства, зокрема можливість визнання його недійсним за рішенням суду або його нікчемність у випадках, визначених законом (ст.215 ЦК України). Таким чином, встановлення у кредитному договорі несправедливих умов щодо сплати щомісячної плати (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача суперечить актам цивільного законодавства, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь, внаслідок чого виникає істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року при розгляді справи № 6-2071цс16, предметом якої був спір про визнання недійсним положення кредитного договору, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та фізичною особою, яким встановлено плату за обслуговування кредиту (комісію). При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, виходячи з положень ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року № 686/5078/18. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К»\~\~підлягає стягненню заборгованість в сумі 40677,75 грн (заборгованість за тілом кредиту 27617,13 грн + заборгованість за процентами за користування кредитом 13060,62 грн). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 55,34%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1675,70 грн (55,34 % від 3028 грн).

Outcome: partial