Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03 серпня 2021 року сторони уклали угоду про надання споживчого кредиту № 501345583, відповідно до умов якої [PERSON] отримала кредит в сумі 40000,00 грн та зобов`язувалася в порядку та умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Банк виконав свій обов`язок, однак відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 57378, 49 грн, яку і просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом на відзив не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 03 серпня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" (після зміни найменування - АТ «СЕНС БАНК) та [PERSON] був укладено кредитний договір №501345583, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту, акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501345583, паспортом кредиту, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до оферти [PERSON] запропоновано АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Альфа-Банк». Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Згідно оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501345583 від 03 серпня 2021 року відповідачу надається кредит (тип кредиту: «Кредит готівкою») для власних потреб в сумі 40000,00 грн шляхом переказу коштів на рахунок відкритий в АТ «Альфа-Банк», процента ставка встановлена в розмірі 45,00% річних, тип ставки фіксований, який може бути змінений шляхом укладення відповідної додаткової угоди, строком на 60 місяців, дата повернення кредиту 03 серпня 2026 року. Оферта [PERSON] акцептована банком, про що свідчить підписаний останнім акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501345583 від 03 серпня 2021 року. В цьому документі зазначено, що АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицією [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501345583 від 03 серпня 2021 року. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб. Сума кредиту становить 40000,00 грн зі сплатою 45,00% річних строком на 60 місяців. Невід`ємною частиною договору є Додаток № 1 до угоди про надання споживчого кредиту №501345583 від 03 серпня 2021 року, який містить узгоджений сторонами графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і орієнтованої реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг. Плата щомісячного платежу до 03 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 1685,07 грн. Отже сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 03 серпня 2021 року. Відповідач отримав картку та користувався коштами, про свідчить виписка по особовому рахунку та меморіальний ордер №447979226 від 03 серпня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання належними чином не виконує. Згідно наданого банком розрахунку та виписки, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 28 лютого 2023 року становить 57378,49 грн, з яких: 38780,13 грн тіло кредиту, 18598,36 грн - заборгованість по відсоткам. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування суми заборгованості не надав. За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved