Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Криворізької міської ради про витребування від відповідача [PERSON] квартири [ADDRESS] , та вирішити питання про розподіл судових витрат. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позову прокурор зазначає, що прокуратурою було встановлено факт вибуття з власності територіальної громади міста Кривого Рогу квартири [ADDRESS] , яка перейшла у власність держави в порядку спадкоємства на підставі ст..555 ЦК УРСР після смерті [PERSON] ( [INFO] ). [PERSON] за життя набув права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № С 8050 від 25.11.1993 р. Після смерті [PERSON] 08.10.1999 року, спадкова справа не заводилась, заповіти/спадкові договори від імені вказаної особи не посвідчувалися, ніхто окрім [PERSON] до дня його смерті, не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , Криворізька міська рада фактично вступила в володіння квартирою [ADDRESS] , тобто з моменту відкриття спадщини набула право власності на це майно на підставі ст. 555 ЦК УРСР, що також підтверджено постановою Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 214/3083/18. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.01.2019 року у справі № 214/3083/18 визнано право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] за громадянкою [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 214/3083/18, рішення Саксаганського районного суду від 14.01.2019 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] . Водночас, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.01.2019 у справі № 214/3083/18 державним реєстратором Виконавчого комітету Криворізької міської ради Поліщук С.В. 29.10.2019 здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . 11.12.2019 року [PERSON] подарувала спірну квартиру своїй доньці [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В. за реєстровим №1246. 06.02.2020 року [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М. за реєстровим №725, відчужила квартиру [ADDRESS] свекрусі [PERSON] . Таким чином, квартира [ADDRESS] вибула з власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради поза її волею на підставі судового рішення від 14.01.2019 року у справі № 214/3083/18, яке було скасоване, що є підставою для витребування цього нерухомого майна у останнього набувача на підставі ст. 387 ЦК України. Підставами звернення з позовом до суду у справі № 214/3083/18 вказувались обставини, що [PERSON] за відсутності правових підстав вселилася до квартири, працюючи двірником КП КЖП №25, після смерті [PERSON] . При цьому [PERSON] була обізнана про правовий статус вказаної квартири та про відсутність правових підстав набуття права користування комунальним майном. 3.Представник Криворізької міської ради Чернушик Г.В. надала до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що визнання за [PERSON] права власності на комунальне нерухоме майно на підставі судового рішення, скасованого касаційною інстанцією, свідчить про вибуття такого майна з володіння дійсного власника за відсутності його волі, про відчуження такого майна поза процедурою, визначеною законодавством. Відтак особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права. 4. Прокурором [PERSON] подані суду письмові заперечення на пояснення відповідача [PERSON] , вказувала, що відповідач [PERSON] не реєструвала свого місця проживання в спірній квартирі, має у власності інше житло, вважає, що втручання у право власності відповідача не є непропорційним втручанням та таким, що порушує ст..1 Першого протоколу Конвенції з захисту прав людини. Просила задовольнити позов. 5.Від представника відповідача та відповідача відзив на позовну заяву або письмові заперечення не надходили. 6.Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] письмові пояснення, щодо предмету спору суду не надали, в судове засідання не зявились, не заявляли клопотань про відкладення судового розгляду. 7.Прокурор Хоружко С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. 8.Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду було скасовано після того як були передані права власності від однієї особи до іншої, відповідач [PERSON] не була обізнана про апеляційне оскарження рішення суду та є добросовісним набувачем. Крім того, зазначив що держава не набула права власності на квартиру, оскільки з позовом при визнання спадщини відмерлою не зверталася. Автоматичне набуття права власності норми ЦК України не передбачають. Процесуальні дії у справі. 9.12 жовтня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 10.14 червня 2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Заяви та клопотання учасників справи. 11.22 червня 2023 року представник позивача звернулася до суду з клопотанням про залучення її як представника до електронного суду. 12.Представник Криворізької міської ради Ольховська А.М. надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Встановлені судом обставини справи. 13.Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] 06.02.2020 року набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 725 від 06.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Дніпропетровської області Нянчур С.М. (Т.1, а.с. 43-44) 14.Відповідно до деталізованої інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.10.2019\~року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на підставі рішення суду (справа №214/3083/18) за [PERSON] . 11.12.2019\~року на підставі договору дарування серія та номер : 1246 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] 06.02.2020\~року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу серії та номер 725 на [PERSON] (Т.1, а.с. 45-47). 15.Згідно довідки про оціночну вартість квартири [ADDRESS] від 06.07.2022 року, яка є додатком до Порядку ведення Єдиної бази звітів про оцінку №201-20220706-0003929008, вартість об`єкта оцінки складає 349368,07 грн. (а.с.65-67) 16.Згідно договору дарування квартири від 11.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Лігутою Л.В., [PERSON] подарувала доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] (Т.1, а.с 6871). 17.Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Нянчуром С.М., [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (Т.1, а.с. 72-75). 18.Згідно рішення\~Саксаганського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 14\~січня 2019\~року (справа\~№214/3083/18)\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~до Саксаганської\~районної у\~місті ради,\~про визнання\~права власності\~ на\~майно за\~набувальною давністю\~задоволено.\~Визнано за\~ [PERSON] \~ право\~власності за\~набувальною давністю\~на двокімнатну\~квартиру за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(\~Т.1,\~а.с.\~79-83). Постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 20219 року залишене без змін, апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особи виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради - без задоволення ( Т.1, а.с.84-89). 19. Постановою ВС від 26 травня 2021 року по справі № 214/3083/18 касаційну скаргу заступника керівника дніпропетровської обласної прокуратури та виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради задоволено. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради кривому Розі про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовлено ( Т.1, а.с.90-99). 20.Згідно відповіді завідувача Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася та заповіти/спадкові договори від імені [PERSON] Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою не посвідчувалися ( Т.1, а.с. 103; 104-108) 21.Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №1655 від 13.10.1999 р. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] ( а.с. 112-113). 22. Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] з 28.09.1976 року по 23.05.1980 року; [PERSON] , з 23.05.1980 року по 15.10.1999 року; [PERSON] з 14.11.2019 року по 31.01.2020 року ( Т.1, а.с. 114-115). 23.Відповідно до листа начальника КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» [PERSON] станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстроване на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету КМР народних депутатів, згідно з розпорядженням № С 8050 від 25.11.1993 року ( т.1, а.с. 120) 24.Листом виконавчого комітету Криворізької міської ради від 10.01.2022 р. р. «Про надання інформації» зазначено, що КМР не відома інформація про рішення суду про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.129-130) 25.Згідно листа виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.08.2022 року «Про надання інформації» рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2016 року «Про обсяг та межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», повноваження щодо здійснення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання житла, що належить до комунальної власності , делеговано виключно виконкомам районних у місті рад. Станом на 01.01.2022 року на обліку перебувають 4\~079 осіб, що потребують поліпшення житлових умов та мають право на отримання житла поза чергою. За інформацією виконкомів районних у місті рад на теперішній час фактично та юридично вільні житлові приміщення, що можливо розподілити громадянам, які перебувають на обліку та потребують поліпшення житлових умов, відсутні. (а.с.138-139) 26.Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] 16 вересня 1994 року зареєстрував шлюб [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] ( Т.1, а.с.143-144-145) 27.Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] народився [INFO] його батьками зазначені [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( Т.1, а.с. 146-147-148) 28. Згідно з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] народилася [INFO] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( Т.1, а.с. 152-153-154). 29. Відповідно до державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] 12 березня 2005 року уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] ( Т.1,а.с. 158-160). 30. Згідно розпорядження органу приватизації № 8050 від 25.11.1993 року прохання [PERSON] приватизував квартиру що знаходиться за [ADDRESS] у приватну власність. ( Т.1, А.С. 164) 31. Відповідно до інформації наданої департаментом адміністративних послуг виконкому КМР [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.02.2022 року по теперішній час, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.07.2020 року по теперішній час, [PERSON] , 26.04.1962 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.12.2020 по теперішній час ( Т.1, а.с 168). Норми права й акти їх застосування. 32.Статтею 131? Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 33.Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. 34.Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 35.Згідно ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 36. Відповідно до ст. 555 ЦК УРСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. 37. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 38.Статтею 345\~ЦК України\~визначено,\~що фізична\~або юридична\~особа може\~набути право\~власності у\~разі приватизації\~державного майна\~та майна,\~що є\~в комунальній\~власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. 39.Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 40.Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування територіальної громади є однією з гарантій держави. 41.Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські рада є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами 42.Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду. 43.Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано за [PERSON] право власності за набувальною давністю на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначене рішення постановою Дніпровської апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишено без змін. Ні підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2019 року, 29.10.2019 року державним реєстратором Поліщук С.В. було внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру за [PERSON] .. В подальшому, 11 грудня 2019 року [PERSON] подарувала спірну квартиру доньці [PERSON] , за договором дарування від 11.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1246. В свою чергу, [PERSON] 06 лютого 2020 року відчужила вищезазначену квартиру, шляхом укладення договору купівлі-продажу з відповідачем [PERSON] . Таким чином [PERSON] є останнім добросовісним набувачем спірного майна. За результатами розгляду касаційних скарг ВС постановив рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2019 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.02.2021 року скасувати. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовлено. Зі змісту постанови ВС від 26.05.2021 року вбачається, що [PERSON] працювала на посаді двірника у КЖБ № 25. У зв`язку з тим, що вона не мала власного житла в м. Кривому Розі, вона 05 листопада 2004 року звернулася до директора КЖБ № 25 із заявою, в якій просила взяти її на квартирний облік. На підставі вказаної заяви у 2004 році [PERSON] вселено до квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 637 від 25 травня 2018 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 1655. Відповідно до листа завідуючої Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О. В. від 21 грудня 2018 року із заявами про прийняття або про відмову від спадщини у передбачений статтею 1270 ЦК України строк після смерті [PERSON] ніхто не звертався. В архівних матеріалах Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори станом на 21 грудня 2018 року не міститься даних щодо звернення будь-кого зі спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа після його смерті не заводилася. Скасовуючи рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції Верховий Суд зауважив, що позивач була обізнана про те, що власником\~квартири [ADDRESS] , яка є предметом спору та на яку вона просить визнати право власності за набувальною давністю, був\~ [PERSON] ,\~тому не можна вважати володіння [PERSON] квартирою, яка залишилась після смерті\~ [PERSON] ,\~добросовісним. Смерть\~ [PERSON] \~та відсутність спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після смерті останнього, не давали\~ [PERSON] \~підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним. Крім того, вважається, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Зазначений висновок відповідає правовому висновку, вказаному у постанові ВС від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15. Верховний Суд України вказав, що за змістом\~статті 388 ЦК України, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. 44.Судовим розглядом встановлено, та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме відповіддю начальника КП «Криворізьке РБТІ» ДОР Ільченко А. ( Т.1, а.с.120) та копією розпорядження органу приватизації від 25.11.1993 року № 8050 ( Т.1, а.с. 164), [PERSON] на праві приватної власності належала квартира розташована за адресою : [ADDRESS] . 45. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася та заповіти/спадкові договори від його імені не посвідчувалися, ніхто окрім нього до дня його смерті, не був зареєстрований за спірною адресою. [PERSON] помер [INFO] , на час відкриття спадщини діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (частини перша та друга\~статті 548 ЦК УРСР). Аналіз змісту статей\~548,\~549 ЦК УРСР 1963 року\~свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Спадкове майно за правом спадкоємства\~переходить\~до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця\~немає\~спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті\~528\~і\~534\~цього\~Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.\~Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави (частини перша-третя\~статті 555\~ЦК УРСР 1963 року ). Системне тлумачення частини другої статті\~549, частини першої статті\~555 ЦК УРСР\~та абзацу 2 пункту 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що: в\~ЦК УРСР\~законодавець, на відміну\~від ЦК України\~та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 1-5 частини першої\~статті 555\~ЦК УРСР 1963 року, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися; оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою. \~ \~ \~ \~З урахування того, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, ніхто, окрім нього, до дня його смерті у квартирі [ADDRESS] не був зареєстрований, вищезазначене нерухоме майно у виді квартири, відповідно до положень ст. 555 ЦК УРСР\~ перейшло у власність держави. Вищезазначене твердження узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові ВС від 24.05.2021 року у справі № 671/22/19. За таких обставин, твердження представника відповідача що Криворізька міська рада не вступила у володіння ( не набула права власності) на квартиру [ADDRESS] не приймаються судом до уваги, оскільки вони є безпідставним та спростовується встановленими в судовому засіданні обставинами. 46.Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18, пункти 146-147, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.\~ 47. Як зазначалося вище, [PERSON] безвідплатно відчужила спірну квартиру [PERSON] на підставі договору дарування, а остання , в свою чергу, продала спірну квартиру відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2020 року. Отже, [PERSON] є стороною договору купівлі-продажу житлового приміщення, тому належним способом захисту позивача є витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння. При цьому, позивач має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння, витребування майна шляхом віндикації, яка застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.\~ \~Велика Палата Верховного Суду згідно висновку у справі №183/1617/16 зазначеного в постанові суду від 14.11.2018 року, вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14).\~ Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Із матеріалів справи вбачається, що станом на 26 травня 2021 року, рішення суду у справі №214/3083/18 на підставі якого за [PERSON] було визнано право власності скасовано. За таких обставини реєстрація права власності за [PERSON] на підставі договору дарування укладеного між нею та [PERSON] , та в подальшому перереєстрація права власності за [PERSON] , яка відбулася на підставі договору купівлі продажу, укладеного між нею та [PERSON] зареєстровано за нікчемними договорами та за законом не передбачається необхідність у судовому порядку визнавати їх недійсними. За цих підстав суд погоджується з доводами прокурора, що належним спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна - держави, який полягає у відновленні становища, є витребування у теперішнього власника [PERSON] спірної квартири з підстави п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, як така, що вибула з володіння територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради поза її волею. 48. Крім того, не заслуговують на уваги твердження представника відповідача, що прокуратур не має повноважень представляти позивача у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] після смерті [PERSON] перейшла у власність держави та належить територіальної громади в особі Криворізької міської ради, прокуратура є належним позивачем у держаній справі, оскільки діє в інтересах держави в особі КМР, та остання не зверталась до суду від свого імені з позовними вимогами щодо захисту права власності та витребування спірного майна. 49. Зважаючи на встановлені в процесі судового розгляду обставини, суд доходить висновку про необхідність задоволення вимоги про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння від відповідача [PERSON] . Такий висновок суду враховує інтереси позивача як власника спірного нерухомого майна та баланс з правами й інтересами добросовісного набувача, оскільки за обставин, коли держава втратила майно на підставі рішення суду, що було скасовано, законні права та інтереси позивача як власника майна, переважають інтереси добросовісного набувача, який набуває право власності на майно лише у випадку, якщо згідно зі статтею 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього, тому вимоги про витребування спірного нерухомого майна є обґрунтованими. 50. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція)). 51.\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ)\~стаття 1\~Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див.\~mutatis mutandis\~рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)). Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Так,\~у рішенні від 27 листопада 2007 року у справі «Гамер проти Бельгії» (Hamer v. Belgium, заява\~№ 21861/03) щодо зобов`язання заявниці знести заміський будинок, побудований у лісовій зоні, до якої застосовувалась заборона на будівництво,\~ЄСПЛ\~встановив: 52. Втручання у право відповідача на мирне володіння майном, яке стало результатом задоволення позову передбачено ЦК України . 53. Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування. У цій справі не тільки прокурора, Криворізької міської ради, але й [PERSON] . Право держави витребувати спірну квартиру, що належить до державної власності, з огляду на доведену незаконність і безпідставність набуття права власності на неї [PERSON] і відчуження на користь [PERSON] передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони права власності держави і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Натомість,\~ можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння.\~Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках\~(частина третя статті 388 ЦК України).\~Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша третя статті 388 ЦК України). 54. Суд встановив, що\~спірна квартира вибула з володіння позивача як власника майна поза його волею, а [PERSON] є добросовісним набувачем, яка набула майно на підставі договору купівлі-продажу після скасування судового рішення, яким визнано право власності за набувальною давністю за [PERSON] . Повернення у державну власність спірної квартири, незаконно відчуженої відповідачу органом місцевого самоврядування переслідує легітимну мету, враховуючи що на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок забезпечення позачергового та першочергового забезпечення житлом та ведення обліку цих категорій громадян. 55. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, не подавала відзиву на позов, представником відповідача не заперечувались обставини, зазначені в позовній заяві щодо близьких родинних зв`язків між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не прийняли участь у судовому розгляді справи, не надали пояснень щодо мотивів укладення договорів про передачу у власність спірної квартири на протязі короткого терміну, а саме, кілька місяців. Враховуючи наявність близьких родинних стосунків між вказаними громадянами суд вважає сумнівними пояснення представника відповідача [PERSON] щодо відсутності обізнаності останньої щодо обставин скасування касаційним судом судового рішення про визнання права власності за набувальною давністю за [PERSON] . 56. За наведених вище висновків суд вважає, що позов підлягає задоволенню у визначений позивачем спосіб. \~ \~ \~ \~ Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволені позовних вимог. Прокуратурою Дніпропетровської області під час звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий зір в розмірі 5240,52 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 5240,52 грн.

Outcome: approved