Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Єрьоменко В.П., звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати таким що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем № 24177 від 15.02.2022 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» заборгованості за кредитним договором в розмірі 182891,22 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі. Стислий виклад позиції учасників справи В обґрунтування позову покликалась на те, що в серпні 2022 року [PERSON] стало відомо, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олегом Валерійовичем від 04.08.2022 було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER]. Зі змісту постанови від 04.08.2022 вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий напис № 24177 виданий 15.02.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з боржника заборгованість в сумі 182891,22 грн за договором № 014-09.5-51214 від 23.03.2006, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» на підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, виходячи з того, що позивача не було повідомлено про його вчинення - не надіслано фіскального чеку про відправлення листа та опис вкладення, а також оскільки кредитний договір не є нотаріально посвідчений. Крім того не є безспірною заборгованість, враховуючи, що позичальник відступив право вимоги «ФК Кредит Капітал» з порушенням прав позивача оскільки відсутній будь-який розрахунок заборгованості. Представник позивача - адвокат Єрьоменко В. П. в судовому засіданні позов підтримав з мотивів вказаних в позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач правом подання відзиву не скористався. Треті особи правом подати пояснення на позовну заяву не скористались. Відповідач будучи повідомленим про дату, час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання явку свого представника повторно не забезпечив, про причини неявки не повідомив, заяви розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Треті особи, будучи повідомленими про дату, час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Беручи до уваги наведене, положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, в силу положень ч. 3, 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача та третіх осіб. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 06.03.2024 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.03.2024 до суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Єрьоменка В. П., в якій він просить надати йому можливість участі в судовому засіданні 03.04.2024 у цій справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 19.03.2024 клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Єрьоменка В. П. задоволено. 03.04.2024 в зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 25.04.2024. 22.04.2024 до суду надійшло клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Єрьоменка В. П. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 22.04.2024 до суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] - адвоката Єрьоменка В. П., в якій він просить надати йому можливість участі в судовому засіданні 25.04.2024 у цій справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою від 23.04.2024 клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Єрьоменка В. П. задоволено. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Як вбачається з матеріалів справи, за заявою директора ТОВ «ФК Укртехфінанс» про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2022 (а.с. 12-13), в серпні 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олегом Валерійовичем від 04.08.2022 було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] (а.с. 24-26). Зі змісту постанови від 04.08.2022 вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий напис № 24177 виданий 15.02.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з боржника заборгованість в сумі 182 891,22 грн. (а.с. 23). Заборгованість [PERSON] виникла, як наслідок невиконання її зобов`язання за кредитним а договором № 014-09.5-51214 від 23.03.2006 укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яким були узгоджені всі умови та правила надання кредитних коштів, з якими погодилася позивач підписавши його. Як вбачається з кредитного договору такий нотаріально не посвідчений (а.с.18-21). На підставі договору № 114/2-29-1 про відступлення прав вимоги від 23.12.2019 право вимоги за вищевказаним договором відступлено Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС». Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 014-09.5-51214 від 23.03.2006, заборгованість [PERSON] станом на 15.06.2021 складає 182891,22 грн (а.с. 22). Позивач зазначає, що нотаріус не перевірив безспірності заборгованості та чи кредитний договір нотаріально посвідчений, вчинив виконавчий напис на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, що, на думку позивача, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великою Палатою Верховного Суду: від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлено Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N296/5 (далі - Порядок), та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затверджено постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» в чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису редакції визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Як вбачається з наданої позивачем копії договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 014-09.5-51214 від 23.03.2006, такий нотаріально не засвідчений. Пункт 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого на підставі нормативного акту, визнаного в цій частині нечинним, на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Подібна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18) та від 03 листопада 2021 року у справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). За таких обставин не можна стверджувати, що усі документи, вказані у п. 1Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, були надані стягувачем приватному нотаріусу. Позиція заявлена позивачем, з боку відповідача жодним належним і допустимим доказом не спростована. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором у Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», з яким позивачка укладала кредитний договір. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. щодо судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та за розгляд заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. які задоволено, а тому сплачений судовий збір в загальному розмірі 1816,80 грн слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Крім того, клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, оскільки позивач дійсно понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, що підтверджується: договором № 01/02/24 про надання професійної правової допомоги від 01.02.2024; додатковою угодою № 1 до договору про надання професійної правової допомоги № 01/02/24 від 01.02.2024, від 29.02.2024; актом надання послуг №1 від 29.02.2024 ; рахунком-фактурою № ПД-01/02/24 від 29.02.2024 та детальним описом наданих послуг від 29.02.2024 Також, згідно з п. 8 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до ч. 1, ч. 7, ч. 8 ст. 158ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням зазначених вище норм, підстав для скасування заходів забезпечення позову цим судовим рішенням суд не вбачає.

Outcome: approved