Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування наданого позову вказала, що 16.03.2010 року між Глобинською районною державною адміністрацією та її батьком [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого її батько [PERSON] отримав в оренду земельну ділянку площею 21,6517 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001, строком на 5 років. За умовами п. 15.1 Договору, він набирає чинності після підписання сторонами, та державної реєстрації. Вказаний договір пролонгований автоматично на той же самий строк і на тих же умовах, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 року (справа 917/367/17), листів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №32-16-0.3-5155/2-17 від 11.07.2017 року та №7896/6-17 від 19.06.2017 року. Пролонгований договір оренди зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21747375, що підтверджується витягом № 93795333 від 07.08.2017 року. Цим витягом Держава підтвердила, що пролонговане право оренди на земельну ділянку виникло 02.08.2017 року та строк дії такого права складає 5 років, тобто до [INFO] . Вказала, що [INFO] її батько [PERSON] помер, а тому вона отримала у спадщину право оренди на вказану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Градизькою державною нотаріальною конторою 14.11.2015 року. 21.01.2022 року вона подала до сесії Градизької селищної ради заяву про поновлення договору оренди, однак її заява залишилась не розглянута. У зв`язку з цим вона, 02.05.2022 року, повторно звернулася до цієї ж сесії з проханням поновити договір оренди. Вказана заява була розглянута на 18 (позачерговій) сесії 8 скликання Градизької селищної ради та рішенням № 12 від 27.05.2022 року їй відмовлено у поновлені договору оренди у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 27 Перехідних положень ЗК України під час воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди. Через рік, тобто 01.05.2023 року вона повторно звернулася до сесії Градизької селищної ради із заявою про поновлення договору оренди, надавши проект додаткової угоди, яка зареєстрована за № П-02-22/185. 05.06.2023 року рішенням 32 (позачергової) сесії 8 скликання Градизької селищної ради за № 33 її заяву про поновлення договору оренди землі розглянуто та їй поновлено договір оренди землі терміном на 5 років. Однак, розпорядженням Градизького селищного голови № 179 від 09.06.2023 року вказане рішення сесії зупинено. Підставами для зупинення стало те, що начебто вона систематично не вносила орендну плату, а також те, що їй вже відмовлено у поновлені договору оренди рішенням сесії № 12 від 27.05.2022 року (дія воєнного стану) та винесено розгляд її заяви на новий розгляд сесії. Відповідно до рішення 33 (позачергової) сесії 8 скликання Градизької селищної ради № 1 від 20.06.2023 року щодо поновлення договору оренди землі рішення не було прийнято. Таким чином, станом на дату подачі позову, порушено її законне право на поновлення строку дії оренди землі. Крім того, вказала, що під час оренди земельної ділянки вона цілком і повністю дотримувалась умов договору та сплачувала всі необхідні платежі, як це передбачено законодавством, про що є відповідні підтверджуючі квитанції та лист Головного управління ДПС у Полтавській області №415/П/16-31-19-02 від 30.08.2023 року. У зв`язку з вищевикладеним, прохала суд задовольнити її позовну заяву та визнати укладеною між Градизькою селищною радою Кременчуцького району Полтавської області та нею - [PERSON] додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 16.03.2010 року укладеного між Глобинською районною державною адміністрацією та її батьком [PERSON] щодо оренди земельної ділянки площею 21,6517 га, кадастровий номер 5320655400:00:005:0001, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 21747375 від 02.08.2017 року строком на 5 років в наданій суду редакції. Ухвалою суду від 07.09.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.09.2023 року до суду від представника відповідача - Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву. У наданому відзиві представник відповідача вказав, що 01.05.2023 року [PERSON] звернулась до Градизької селищної ради із заявою про поновлення договору оренди землі від 16.03.2010 року, який був укладений із [PERSON] , зареєстрований у Глобинському райвідділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» та зареєстрований 30.09.2010 року у Державному реєстрі земель за №041055300833. 05.06.2023 року рішенням Градизької селищної ради №33 було вирішено поновити Позивачу договір оренди землі від 16.03.2010 року (земельна ділянка площею 21.6517 га, кадастровий номер 5320655400:00:005:0001) терміном на 5 років, проте 09.06.2023 року розпорядженням Градизького селищного голови №179 зупинено дію рішення №32 (позачергової) сесії 8-го скликання Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 05.06.2023 року «Про поновлення гр. [PERSON] договору оренди землі» та винесено вирішення питання на повторний розгляд. 20.06.2023 року Градизькою селищною радою з питання «Поновлення гр. [PERSON] договору оренди землі» - сесія рішення не прийняла, посилаючись на наявність розпорядження Градизького селищного голови №179 від 09.06.2023 року. Вищевказане рішення Відповідача мотивоване тим, що відповідно до пункту 4.3. спірного договору оренди землі від 16.03.2010 року, орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 20 числа включно. При цьому, пунктом 4.6. Договору визначено, що орендна плата справляється також у випадках, якщо Орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору. Проте, Позивач систематично протягом всього 2022 року орендну плату за користування земельною ділянкою не сплачувала.Отже, внаслідок неналежного виконання умов договору в частині сплати орендної плати, у Позивача утворилася заборгованість за період із січня 2022 року по грудень 2022 року, яка була сплачена Позивачем лише протягом 2023 року.При цьому, доводи позовної заяви про те, що Позивачем була сплачена орендна плата в повному обсязі протягом 2023 року, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому. Отже, істотне порушення такої умови Договору оренди землі від 16.03.2010 року як своєчасна та у повному обсязі сплата орендної плати за землю, є достатньою правовою підставою для відмови в укладенні додаткової угоди до вказаного договору в судовому порядку. Таким чином, з огляду на вищевикладене, представник відповідача вважає, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню. 31.10.2023 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, де представник вказує, що надані представником відповідача докази несплати орендної плати позивачем, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем у 2023 року було повністю сплачено орендну плату за землю. Ухвалою суду від 27.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити. Представник відповідача Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, в якій прохав розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. З наданих суду доказів встановлено, що 16 березня 2010 року між Глобинською районною державною адміністрацією, яка виступила орендодавцем земельної ділянки та громадянином [PERSON] у м.Глобине було укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав в оренду земельну ділянку площею 21,65 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001, сількогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Градизької сільської ради. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2. договору його було укладено на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації з послідуючим правом викупу. По закінченню строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Право оренди за даним договором оренди землі зареєстровано 02.08.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом з ДРРП № 93795333 від 07.08.2017 року. Як вбачається зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 року (справа 917/367/17), суд дійшов висновку, що вищевказаний договір оренди землі б/н від 16.03.2010 року є автоматично пролонгованим. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач [PERSON] отримала спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] , яка складається з права оренди земельної ділянки розміром 21,6517 га., що розташована на території Градизької сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі договору оренди землі б/н від 16.03.2010 року. 21.01.2022 року позивач [PERSON] звернулася до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки площею 21,65 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001, що підтверджується копією цього клопотання із відміткою відповідальної особи органу місцевого самоврядування про його отримання. 02.05.2022 року, позивач [PERSON] повторно звернулася до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки площею 21,65 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001, що підтверджується копією цього клопотання із відміткою відповідальної особи органу місцевого самоврядування про його отримання. 27.05.2022 Градизькою селищною радою Кременчуцького району Полтавської області прийнято рішення №12 «Про розгляд заяви гр. [PERSON] про продовження договору оренди землі», відповідно до якого позивачу відмовлено в укладенні договору оренди землі на новий строк, у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 27 Перехідних положень ЗК України під час воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди. 01.05.2023 року [PERSON] повторно звернулася до сесії Градизької селищної ради із заявою про поновлення договору оренди, надавши до заяви проект додаткової угоди, що підтверджується копією цього клопотання із відміткою відповідальної особи органу місцевого самоврядування про його отримання. 05.06.2023 року Градизькою селищною радою Кременчуцького району Полтавської області прийнято рішення №33 «Про поновлення гр. [PERSON] договору оренди землі», відповідно до якого позивачу поновлено договір оренди земельної ділянки площею 21,65 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001 терміном на 5 років. Розпорядженням Градизького селищного голови № 179 від 09.06.2023 року зупинено рішення Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області №33 «Про поновлення гр. [PERSON] договору оренди землі», відповідно до якого позивачу було поновлено договір оренди земельної ділянки площею 21,65 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001 терміном на 5 років. Підставами для зупинення рішення вказано систематичну не сплату орендної плати позивачем, а також те, що позивачу вже відмовлено у поновлені договору оренди рішенням сесії № 12 від 27.05.2022 року (дія воєнного стану) та винесено розгляд заяви позивача на новий розгляд сесії. Відповідно до рішення №1 Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.06.2023 року (по заяві [PERSON] щодо поновлення договору оренди земельної ділянки площею 21,65 га., кадастровий номер: 5320655400:00:005:0001 від 16.03.2010 року) вказано, що сесія селищної ради рішення не прийняла. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2145-IX були внесені зміни, зокрема, в ЗК України. Відповідно до пункту 27 «Перехідні положення» ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування. У пункті 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 вказано, що «Ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року». Законодавець на рівні пункту 27 «Перехідні положення» ЗК України передбачив спеціальний випадок поновлення договору оренди невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану; законодавець пов`язує наявність специфіки в регулюванні окремих конструкцій із наявністю правового режиму воєнного стану; пункт 27 «Перехідні положення» ЗК України має зворотну дію в часі та повинен застосовуватися із 24 лютого 2022 року. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) вказано, що: «статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»). І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12 136гс19), предметом позову в якій було визнання поновленим договору оренди землі у запропонованій редакції на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, зокрема, з огляду на те, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за п`ятдесят днів до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити. Крім цього, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року в справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) зазначено, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Близький за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12 136гс19), предметом позову в якій було визнання поновленим договору оренди землі в запропонованій редакції на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, зокрема, з огляду на те, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за п`ятдесят днів до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити. Крім цього, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 144/188/20 (провадження № 61-4583св23) зазначено: Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року, що набрав чинності 07 квітня 2022 року розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України були доповнені пунктом 27, згідно якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, а саме - вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, в тому числі приватної власності. Судом встановлено, що спірний договір оренди землі від 16 березня 2010 року було укладено строком на 5 років, в подальшому він автоматично пролонгований за рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 року на той самий строк та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрований 02.08.2017 року, а тому він мав закінчитися 02 серпня 2022 року. Однак, відповідно до пп. 1 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України цей договір було поновлено на один рік без волевиявлення сторін і без внесення відомостей про поновлення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто до 02 серпня 2023 року у зв`язку із дією на території України воєнного стану. Судом встановлено, що клопотання до відповідача про свій намір скористатися правом на поновлення договору оренди на новий строк позивач надіслала орендодавцю 01.05.2023 року. Таким чином, позивач у встановлений договором строк надіслала орендодавцю повідомлення про намір реалізувати своє право на поновлення договору оренди на новий строк, тим самим реалізувала механізм поновлення договору оренди землі, що передбачений умовами укладеного між сторонами договору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність порушення права позивача на продовження дії договору оренди землі від 16.03.2010 з боку відповідача, що полягає в бездіяльності відповідача у розгляді заяви позивача про поновлення договору оренди землі на новий строк. На думку суду, належним способом захисту прав позивача у цій справі буде визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди в редакції, що пропонується останньою та викладена у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого останньою судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved