Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення боргу кредитом спадкодавця, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 160000 грн, відповідно до укладеного договору від 05.02.2016. Однак, [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 27.10.2016 по 27.04.2017. Представник позивача вважає, що в даному випадку спадкоємцем позичальника є [PERSON] , який проживав разом з останньою на час відкриття спадщини. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивачем 14.09.2022 була направлена претензія кредитора до Тульчинської держаної нотаріальної контори. У подальшому, 28.09.2022 позивачем отримано відповідь Тульчинської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача важає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Крім того, 12.10.2022 [PERSON] направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не виконано. Станом на дату смерті заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором № Б/Н від 05.02.2016, становить 918712,68 грн, яка складається з: 160000 грн - заборгованість за кредитом; 286293,58 грн - заборгованість за відсотками; 34039,98 грн - заборгованість з комісії; 438379,12 грн - заборгованість з пені. У зв`язку із вищевикладеним, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 918712,68 грн та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви на відкриття рахунку, [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.02.2016, згідно якої їй було відкрито поточний рахунок/депозитний рахунок (а.с. 20). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , с. Крищенці (а.с. 7). У подальшому, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Тульчинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора вих. № 60205K4K2S0GF від 31.08.2022 по кредитному договору № б/н від 05.02.2016, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , в порядку ст. 1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги по заборгованості у розмірі 918712,68 грн, до спадкової маси після смерті останньої, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ (а.с. 8). Листом від 22.09.2022 за № 797/02-14 Тульчинська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк», що на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» про погашення заборгованості до спадкоємці [PERSON] , надійшла до нотаріальної контори 15.11.2019, та на підставі чого було заведено спадкову справу № 812/2019 (номер у спадковому реєстрі 65062031) (а.с. 9). Також, АТ КБ «Приватбанк» на адресу [PERSON] надіслав лист-претензію вих. №60205K4K2S0GF від 30.09.2022, щодо сплати заборгованості перед банком у розмірі 918712,68 грн (а.с. 10). Станом на 25.10.2022 заборгованість за договором № Б/Н від 05.02.2016 становить 918712,68 грн, яка складається з: 160000 грн - заборгованість за кредитом; 286293,58 грн - заборгованість за відсотками; 34039,98 грн - заборгованість з комісії; 438379,12 грн - заборгованість з пені (а.с. 5, 6). Згідно копії спадкової справи № 812/2019, відкритої 27.10.2016 після смерті [PERSON] , судом встановлено, що до Тульчинської державної нотаріальної контори надходили претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» вих. № 60205K4K2S0GF від 31.10.2019, 18.11.2020 та 31.08.2022 по кредитному договору № б/н від 05.02.2016, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , в порядку ст. 1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги по заборгованості, до спадкової маси після смерті останньої, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ (а.с. 102, 112, 118). Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалось (а.с. 126). Відповідно до інформації КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 545-23 від 07.06.2023, відділ № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області інформує, що записів Державного реєстру земель щодо реєстрації правовстановлюючих документів на право власності чи користування земельними ділянками за [PERSON] станом на 31.12.2013 на території Тульчинського району не виявлено (а.с. 78). Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради № 209 від 27.11.2023, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , склад його сім`ї наступний: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 186). Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч. 2 ст. 1282 ЦК України). Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , прийняв спадщину, наявність спадкового майна та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, оскільки саме в межах вартості одержаного у спадщину він відповідає за борги спадкодавця. Згідно зі ст. 607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи № 812/2019 (а.с. 101 - 126), суд дійшов висновку, що вказана спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» АТ КБ «Приватбанк» вих. № 60205K4K2S0GF від 31.10.2019, 18.11.2020 та 31.08.2022 по кредитному договору № б/н від 05.02.2016, інші спадкоємці спадщину не приймали. У встановлений законодавством термін до нотаріальної контори ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини та відповідно свідоцтво про прийняття спадщини жодному зі спадкоємців не видавалося. Обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідачем із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було, оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що відповідач є спадкоємцем, проживав разом зі спадкодавцем та прийняв після померлої спадщину. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу спадкодавця відсутні, а тому у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанку» слід відмовити. Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому понесені судові витрати зі сплати судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed