Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 23 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Ірина Валеріївна, в якій просив суд визнати свідоцтво про право на спадщину, видане 20 березня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Андрух Іриною\~Валеріївною на ім`я [PERSON] , зареєстроване в реєстрі № 242, частково недійсним, а саме в частині зазначення другого спадкоємця майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . Також просив суд визнати право власності на неуспадковане майно, а саме: на земельної ділянки кадастровий номер 1220382500:01:038:0001, площею 8,6881 га, цільове призначення земельної ділянки 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нивотрудівськї сільської об`єднаної територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що його мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. На момент смерті матері [PERSON] він був зареєстрований та проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та фактично прийняв спадщину після її смерті. [INFO] , [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 242. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 8,6881 га. Цільове призначення земельної ділянки 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1220382500:01:038:0001, яка розташована на території Нивотрудівськї сільської об`єднаної територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві приватної власності. [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину було видане на частку успадкованого майна. У вказаному свідоцтві про право на спадщину за законом вказано, що на частку спадкового майна спадкоємцем є [PERSON] , [INFO] , донька спадкодавця та рідна сестра позивача. Відповідно до ст.ст.1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. [PERSON] , вже напротязі більш, ніж 17 (сімнадцять) років мешкає в Російській Федерації. [PERSON] , [INFO] , місце народження: с.Валове, Криворізький район Дніпропетровської області, 03 червня 2006 року уклала шлюб з громадянином Росії [PERSON] , про що 03 червня 2006 року видане «свидетельство о заключении брака», актовий запис № 47. Після укладання шлюбу [PERSON] перейшла на прізвище чоловіка та стала [PERSON] . Більш того, 27 жовтня 2008 року [PERSON] отримала паспорт громадянина Російської Федерації, паспорт виданий ТП № 42 отдела УФМС Росси по Санкт-Петербургу и Ленинградской обл. в Красносельськом р-не гор.Санкт-Петербурга, код подразделения 780-042, № [NUMBER] . [PERSON] , як зазначено в «паспорте гражданина России» з 14 травня 2008 року зареєстрована за адресою: « [ADDRESS] » Таким чином, [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавала, на момент смерті спадкодавця фактично разом з нею не проживала та фактично спадщину не прийняла. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та фактично проживав з померлою [PERSON] . Позивач вважає, що в свідоцтві про право на спадщину за законом повинен бути зазначений єдиний спадкоємець - [PERSON] та йому повинно було бути видано свідоцтво на всю спадщину (на цілку частку), а не на . Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача надав клопотання по витребування доказів копії спадкової справи №63/2022 у Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Ірини Валеріївни. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник надала заяву в якій наполягає на задоволенні позову та просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідач в судове засідання повторно не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Третя особа\~Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Ірина Валеріївна в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена, надала суду копію спадкової справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~\~суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 09-00 год. 09 листопада 2023 року, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11-30 год. 21 лютого 2024 року. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Ірину Валеріївну (50002, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Центрально-Міський район, вул.Лермонтова, буд.26 приміщення 1) надати суду копію матеріалів спадкової справи №63/2022 від 05.10.2022 року, заведеної на підставі заяви\~\~ [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, [PERSON] , є сином та спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Відповідач по справі [PERSON] [INFO] , є донькою померлої [PERSON] та рідною сестрою позивача [PERSON] . [PERSON] після смерті матері [INFO] звернувся з заявою до приватного нотаріуса Андрух І.В. про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви було заведено спадкову справу №63/2022. Згідно довідки № 424/2-20 виданої виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області померла [PERSON] по день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та що разом з нею проживали та були зареєстровані члени її сімьї: дочка [PERSON] , [INFO] з 16 жовтня 2002 року по теперішній час та син [PERSON] з 16 травня 2006 року по теперішній час. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 63/2022, копія якої була надана на виконання ухвали суду про витребування доказів Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Ірини Валеріївни. В матеріалах справи наявна довідка відділу ЦНАП виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області №47/12/21 від 17 серпня 2023 року, згідно якої [PERSON] [INFO] з 16 травня 2006 року по день видачі довідки був зареєстрований та проживав разом з померлою [PERSON] . Донька померлої відповідач по справі [PERSON] на день смерті матері [INFO] була зареєстрована, але не мешкала і не проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Також в матеріалах справи міститься Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 20 квітня 2023 року. Згідно якого [PERSON] , [INFO] , з травня 2008 року по день складання акту не проживає за адресою: [ADDRESS] . До позовної заяви були надані паспорт громадянина Російської Федерації на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження: с.Валове, Криворізький район Дніпропетровської області, виданий ТП № 42 отдела УФМС Росси по Санкт-Петербургу и Ленинградской обл. в Красносельськом р-не гор.Санкт-Петергбурга, код подразделения 780-042, № [NUMBER] . [PERSON] , як зазначено в «паспорте гражданина России» з 14 травня 2008 року зареєстрована за адресою: « [ADDRESS] ». Копія «свидетельства о заключении брака» между « [PERSON] » та « [PERSON] » [INFO] , актовий запис № 47. Після укладання шлюбу [PERSON] перейшла на прізвище чоловіка та стала [PERSON] . Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2\~ст.247 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, що передбачено ч.1\~ст. 1221 ЦК України. Відповідно до ч. 2-3\~ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1297 ЦК України\~встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів ч.1\~ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст.1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як зазначено в абз.3 п.27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до\~статті 1301 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у\~статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Разом з тим, зі змісту абз.5 п.19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~можна зробити висновок, що у разі порушення права спадкоємців на частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, у якій це право порушене, а не про визнання недійсним такого свідоцтва в цілому. Так, судом встановлено, що Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Іриною Валеріївною 20 березня 2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстровано в реєстрі за № 242. У вказаному свідоцтві про право на спадщину зазначено, що другим спадкоємцем є дочка померлої [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 8,6881 гектара. Цільове призначення земельної ділянки 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер -1220382500:01:038:0001, яка розташована на території Нивотрудівської сільської об`єднаної територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області. Земельна ділянка належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01 вересня 2020 року [PERSON] , державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 375. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 01 вересня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Штельмак Н.А. державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, номер запису про право власності: 37978429. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2157599512203. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 20 березня 2023 року, індексний номер витягу: 326287008, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 242, виданого 20 березня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області зареєстровано право власності на частку земельної ділянки, кадастровий номер 1220382500:01:038:0001 (номер відомостей про речове право: 49616107). Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі [PERSON] на момент смерті спадкодавця матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] була зареєстрована разом з померлою матір`ю та позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , але фактично не мешкала за вказаною адресою. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі №204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , станом на день смерті матері [INFO] мешкала в Російській Федерації. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №398/1796/20, постанова від 13 березня 2023 року зробив висновок, що прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташоване на території України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій,\~за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Судом досліджені матеріали спадкової справи та встановлено, що [PERSON] з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталася, відповідно спадщину після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] не прийняла. Судом встановлено, що в оспорюваному свідоцтві дійсно неправильно визначено коло спадкоємців та відповідно спадкове майно, що перейшло в порядку спадкування від [PERSON] у власність [PERSON] частина земельної ділянки, кадастровий номер 1220382500:01:038:0001, замість вказівки, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем та про перехід до спадкоємця належної спадкодавцю на час її смерті земельної ділянки (цілої частки), кадастровий номер 1220382500:01:038:0001. За встановлених обставин, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 березня 2023 року Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Іриною Валеріївною, зареєстроване в реєстрі за №242, підлягає визнанню частково недійсним - в частині, що порушує права позивача, а саме в частині зазначення, що спадкоємцем, зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] частка. Так як свідоцтво про право на спадщину на частку успадкованого майна на ім`я [PERSON] ще не видано, то відповідно державна реєстрація права власності щодо нерухомого майна, набутого на підставі частково недійсного документа, не проведена, тому суд не вирішує питання щодо її скасування. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved