Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Харківська товарна біржа , в якій просить визнати договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями дійсним. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14.05.1998 році між відповідачами та [PERSON] був укладений договір Н2-55 купівлі продажу нерухомості , зареєстрований Харківською товарною біржою, відповідно до якого перейшло до покупця [PERSON] право власності на житловий будинок « А-1» з надвірними будівлями, « Б» -сарай, вбиральня «В», огородження № 1-4, який розташований за адресою: [ADDRESS] , Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.05.1999 року, реєстраційний № 301. Відповідно до п.5.1 договору продавець виконав умови договору та повністю розрахувався. На момент укладання договору купівлі- продажу покупець перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позивач проживає у вказаному житловому будинку на момент подачі позову до суду претензій від продавців не було заявлено. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах справи. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Спадкоємці вчасно звернулись до Нововодолазької державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи, на підставі цього була заведена спадкова справа № 35/2022. 17.04.2023 року між спадкоємцями був укладений договір щодо поділу спадкового майна. 18.04.2023 [PERSON] звернулась до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями про що отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В своїй Постанові нотаріус посилалась на те що на момент укладання договору купівлі продажу вони підлягали нотаріальному посвідченню, а так як договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений , він є недійсним. Таким чином треба звернутися до суду для визнання договору дійсним. Посилаючись на норми законодавства представник позивача просив визнати дійсним договір Н2-55 купівлі-продажу нерухомості , укладений 14 травня 1998 року, зареєстрований Харківською товарною біржою, реєстраційний № Р2-55 відповідно до якого [PERSON] купив у [PERSON] , [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі по справі та третя особа не скористався своїм правом на подання відзиву. Рух справи 26 квітня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява\~\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Харківська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2023 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, по справі призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Катріч М.М. не з`явилась, надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , третя особа Харківська товарна біржа у судове засідання не з`явилися, про дату та місця розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до суду, як дружина [PERSON] , який купив у [PERSON] , [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Придбане у зареєстрованому шлюбі майно є спільною власністю подружжя. [INFO] помер [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 22 червня 2022 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить також частка на вказаний вище будинок. Спадкоємцями померлого є його дружина [PERSON] та його син [PERSON] . Спадкоємці вчасно звернулися до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області із заявами про прийняття спадщини, спадщину прийняли. Була заведена спадкова справа №35/2022 про що виданий Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69636334 від 02.08.2022 року. 17 квітня 2023 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1-68 (копія договору додається). Відповідно до умов вказаного договору у власність [PERSON] переходить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (дванадцять) (абзац другий підпункту «а» пункту 3 договору). 18 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який залишився після смерті її чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] . В цей же день позивачка отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої їй відмовлено у видачі вказаного свідоцтва. Підставою відмови у видачі свідоцтва є недійсність договору купівлі-продажу нерухомості Н2-55, посвідченого Харківською товарною біржою 14 травня 1998 року у відповідності до вимог ст. 47 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) у зв`язку з недодержанням сторонами в момент посвідчення договору вимог ст. ст. 227, 227-1 Цивільного кодексу УРСР (1963 року). Відповідно до вимог законодавства, що діяло в той час, вказаний договір мав бути посвідчений нотаріально. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли 14 травня 1998 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР 1963 року (надалі - ЦК УРСР). Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із частиною першою статті 128 ЦЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до статті 4 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі статтею 41 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Зі змісту статті 227 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно з приписами частини 1 статті 47 ЦК УРСР, недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. При укладенні вищевказаного договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, договір виконано сторонами у повному обсязі, тому покупець в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення сторонами спірної угоди, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Оскільки покупцем укладена угода, яка не суперечить закону, він вважається власником придбаного майна. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Суд приходить до висновку, що при укладенні договору купівлі-продажу частини будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення. Сторони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо об`єкту продажу нерухомості. У пункті 4 договору купівлі-продажу було узгоджено ціну спірної частки 10\~000,00 (десять тисяч) гривень, які продавці отримали до посвідчення вказаного правочину. \~ \~ \~ \~ Як встановлено судом вище, сторони домовились щодо всіх важливих умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання цього договору, продавцям було передано кошти за спірне майно, а покупець з часу укладення вказаного правочину користується цим майном. \~ \~ \~ \~ Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Державному комунальному підприємстві - Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації, тому колишній чоловік позивачки та його дружина на підставі статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~і статті 49\~Закону України «Про власність», який діяв на той час, набули право власності на спірний будинок і правомірно володіли ним до моменту смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що після смерті останнього право власності на його 1/2 частку у праві спільної власності на вказаний будинок відповідно до вимог статті 22 КпШС України, статей 69-71 СК України, статей 364-367, 1216-1218, 1220, 1222, 1226, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України перейшло до [PERSON] . Оскільки покупець за договором купівлі-продажу помер, на теперішній час оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до вимог діючого законодавства неможливо. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів від 23 квітня 2023 року відомості про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] - у вказаних реєстрах відсутні. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави(ст.2 ЦПК України). За правилами частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 5, 6\~статті 81 ЦПК\~визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведені належними та допустимими доказами обставини, які підлягають встановленню, а саме: факт повного виконання угоди купівлі-продажу сторонами договору, неможливість оформлення угоди належним чином на сьогоднішній день, оскільки один із контрагентів помер та нотаріальне посвідчення договору є неможливе. Також суд враховує ту обставину, що позивач [PERSON] , як власниця майна, не може захистити свої права іншим чином. Таким чином вимоги про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсним підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved