Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебували матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування № Z02.00617.008720972 від 24.09.2021 року у розмірі 75242 (сімдесят п`ять тисяч двісті сорок дві) грн.35 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1669 (одна тисяча шістсот шістдесят дев`ять) грн.70 коп.У решті позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» - відмовлено. При цьому, вказаним рішенням зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про зобов`язання\~вчинити певні\~дії було задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за договором кредиту\~та страхування\~№ Z02.00617.008720972\~від 24.09.2021\~року з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування по кредиту, відповідно до умов кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування. \~ \~ \~ \~08.04.2024 року представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги останній мотивував тим, що в результаті розгляду справи позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було понесено витрати на професійну допомогу адвоката. Відтак, просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8267 грн. Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні не з`явився, подав заяву про слухання клопотання без його участі. Представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення, у яких зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаних адвокатом робіт та ціною позову. Однак, первинною вимогою представника позивача за зустрічним позовом було стягнення коштів, що були сплачені позивачем на виконання нікчемних умов договору, тобто обраний представником спосіб захисту був неповним, не відповідав принципу процесуальної економії та не сприяв захисту інтересів позичальника. Представником позивача за зустрічним позовом неодноразово змінювались розмір позовних вимог та предмет позову. Крім того, вимога адвоката про стягнення витрат, понесених під час розгляду первісного позову АТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості не узгоджуються з умовами договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем за зустрічним позовом та адвокатом та вимогами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Враховуючи вищенаведене, просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали заявленого клопотання, суд дійшов до висновку про необхідність його задоволення частково виходячи з наступного. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання. Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. З матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що між адвокатом Мазуренком І.О. та [PERSON] 09.06.2023 укладено договір про надання правової допомоги № 09/06-1. 02.10.2023 укладено додаткову угоду №2 до даного договору, пунктом 1 якої визначено, що розмір гонорару за надання правової допомоги при розгляді Галицьким районним судом м. Львова справи № 461/6008/23 за позовом АТ «Ідея-Банк» до Клієнта про стягнення заборгованості складає 6000 грн. Пунктом 2 додаткової угоди визначено обсяг правової допомоги, яку адвокат має надати клієнту, а саме одну усну консультацію з приводу правової позиції по справі, ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву на позовну заяву, участь в 2 (двох) судових засіданнях по розгляду даної справи. 03.04.2024 між сторонами складено та підписано акт прийняття-передачі наданих послуг №2 до Договору про надання правової допомоги від 09.06.2023 № 09/06-1. Відповідно до п.1 Акту №2 адвокат надав клієнту, а клієнт отримав необхідний обсяг правової допомоги у справі № 461/6008/23 при розгляді в Галицькому районному суді м. Львова справи за позовом АТ «Ідея-Банк» до клієнта про стягнення заборгованості, а саме: -ознайомлення з матеріалами справи № 461/6008/23; -одна усна консультація з приводу правової позиції по справі № 461/6008/23; -участь в судовому засіданні у Галицькому районному суді м. Києва 05.10.2023; -підготовка та подання відзиву на позовну заяву 19.10.2023; -участь в судовому засіданні у Галицькому районному суді Львівської області 07.11.2023. Пунктом 2 Акту №2 визначено, що [PERSON] сплатила адвокату гонорар в повному обсязі. Крім того 09.10.2023 між адвокатом Мазуренком І.О. та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги № 09/06-1, пунктом 1 якої визначено, що розмір гонорару за надання правової допомоги при розгляді Галицьким районним судом м. Львова справи № 461/6008/23 за зустрічним позовом [PERSON] до АТ «Ідея-Банк» про захист прав споживачів складає 6000 грн. 03.04.2024 між сторонами складено та підписано акт прийняття-передачі наданих послуг № 3 до Договору про надання правової допомоги від 09.06.2023 № 09/06-1 (далі - «Акт №3»). Відповідно до п.1 Акту №3 Адвокат надав клієнту, а клієнт отримав необхідний обсяг правової допомоги у справі № 461/6008/23 при розгляді в Галицькому районному суді м. Львова зустрічного позову клієнта до АТ «Ідея-Банк» про захист прав споживачів, а саме: -одна усна консультація з приводу правової позиції по справі № 461/6008/23; -підготовка та подання зустрічного позову; -підготовка та подання заяви про збільшення позовних вимог; -участь в судовому засіданні у Галицькому районному суді м. Львова 14.03.2024; -підготовка та подання заяви про зміну предмету позову; -участь в судовому засіданні у Галицькому районному суді м. Львова 21.03.2024; -участь в судовому засіданні у Галицькому районному суді м. Львова 02.04.2024; Пунктом 2 Акту №3 визначено, що [PERSON] сплатила адвокату гонорар в повному обсязі. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв Відповідно до правових позицій Верховного суду, викладених у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц та від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19у розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07 серпня 2018 у справі № 916/1283/17, від 30 липня 2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Суд погоджується з позицією представника відповідача за зустрічним позовом, що за здійснені адвокатом послуги з підготовки та поданням заяви про збільшення позовних вимог; підготовки та поданням заяви про зміну предмету позову є необґрунтованими, оскільки такі дії були викликані первинним обранням адвокатом способу захисту, який був неповним, не сприяв захисту прав позивача та не відповідав принципу процесуальної економії. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на зміст позовної заяви та зустрічної позовної заяви, докази долучені до них, категорію заявлених позовів, виходячи з обсягу фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, характеру виконаної роботи, зважаючи на складність справи та на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало, беручи до уваги ціну позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8267, 43 грн. є завищеними, не відповідають складності справи та обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а відтак суд присуджує до стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача понесені ним витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 5 000,00 грн. На переконання суду, саме такий розмір витрат на правову допомогу є співмірним та розумним з обсягом і змістом наданих послуг, документально підтвердженим та не покладатиме надмірного тягаря на сторону відповідача за зустрічним позовом.

Outcome: approved