Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" - адвокат Бирченко Б.В. звернувся до суду з позовом та вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру. Таким чином, у відповідності до вищевказаного рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради, Позивач надає послуги з постачання теплової енергії для квартири, в якій проживають Відповідачі. На підставі договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ Сумське НВО», на суму 37042,94 грн та абонплати у сумі 1948,33 грн. Крім того, за період з листопада 2021 р. по квітень 2023 р. Відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого у них виникла заборгованість у сумі 11287,73 грн та абонплати ТЕ за період з грудня 2021 р. по травень 2023 р. у сумі 499,86 грн. Загальна сума заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та абонплати складає 50778,86 грн. У зв`язку з порушенням умов договору відповідач має сплатити 3 % річних у розмірі 2036,70 грн та інфляційних нарахувань у сумі 5639,02 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з листопада 2009 р. по квітень 2021 р. у сумі 37042,94 грн заборгованість з оплати послуг постачання теплової енергії за період з листопада 2021 р. по квітень 2023 р. у сумі 11287,73 грн, оплати абонплати за період з лютого 2009 р. по липень 2014 р. у сумі 1948,33 грн та оплати абонплати за період з грудня 2021 р. по травень 2023 р. у сумі 499,86 грн 2036,70 грн 3 % річних за період з 21 березня 2017р. по 23 лютого 2022р. та 5639,02 грн інфляційних нарахувань за період з 01 квітня 2017р. по 23 лютого 2022р. Представник відповідача [PERSON] адвокат Думал О.С. надала до суду відзив у якому зазначено, що позивачем належним чином не доведено наявність заборгованості за особовим рахунком відповідача [PERSON] у розмірі 50778,86 грн, а саме, на підставі даних про існування дебіторської заборгованості, що містяться в первинних документах бухгалтерського обліку. Крім того, заборгованість відповідача по оплаті комунальних послуг була нарахована з листопада 2009 року. З урахуванням вимог закону про застосування позовної давності, відповідач мав право звернутися з вимогою про стягнення боргу в межах трирічного строку, тобто з січня 2021 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період до січня 2021 року. Аналогічні наслідки слід застосувати і до позовних вимог про стягнення абонплати. Також просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 100 грн. Відповідач [PERSON] , якій направлялася копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не надала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 та № 322 від 18.06.2019 ПАТ «Сумське НВО» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком №1, у тому числі багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визнано виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до рішення, у тому числі для будинку за адресою: [ADDRESS] . На підставі Договору про відступлення права вимоги №8/2100036 від 29.11.2021, укладеного між АТ «СМНВО Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», право вимоги по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за основними договорами, які укладені виконавцем з боржниками, у тому числі з квартирою за адресою: [ADDRESS] , на суму 37042,94 грн та абонплати в сумі 1948,33 грн передано ТОВ «КППВ». Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідачі своєчасно та у повному обсязі не здійснювали оплату за надані послуги, в наслідок чого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Довідки про заборгованість за період з 01.06.2008 по 31.10.2021 утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 37042,94 грн, з 01.11.2021 по 31.05.2023 у сумі 11287,73 грн, та абонплати за період з 01.06.2008 по 31.10.2021 в сумі 1948,33 грн, з 01.11.2021 по 31.05.2023 у сумі 499,86 грн. Згідно частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частині 1 статті 322 ЦК України). Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (статті 67, 68 ЖК України). Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, яка набрала чинності 04.09.2019, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як передбачено статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі Договору про відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , на суму 37042,94 грн та абонплати в сумі 1948,33 грн. Крім того, відповідачі належним чином не виконали свого обов`язку своєчасно і в повній мірі оплачувати отримані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2023, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 11287,73 грн та абонплати з грудня 2021 р. по травень 2023 р. у сумі 499,86 грн, що у загальному розмірі становить 50778,86 грн. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Суд задовольняє клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлення строків позовної давності представником позивача заявлено не було. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2021 р. є обґрунтованими та доведеними. Проте наявні підстави для відмови позивачу у позові в частині стягнення заборгованості за період до січня 2021 року у зв`язку із пропуском позовної давності, а тому стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, яка утворилась за період з 01.01.2021 по 31.05.2023, що становить 16172 грн 57 коп. та заборгованість з абонплати, яка утворилась за період з 01.01.2021 по 31.05.2023, у розмірі 499 грн 86 коп. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, позивачем нараховано інфляційні втрати за час прострочення оплати заборгованості за період з березня 2017 року по лютий 2022 року у розмірі 5639,02 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2036,70 грн. Однак, враховуючи застосовану судом позовну давність, то інфляційні втрати та 3 % річних слід стягнути за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, таким чином сума інфляційні втрати становлять 484,58 грн; 3 % річних 136,96 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача в солідарному порядку слід стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16172 грн 57 коп. та абонплати у розмірі 499 грн 86 коп., інфляційні втрати у розмірі 484,58 грн та три відсотки річних в сумі 136,96 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Відтак, з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 716,68 грн (17293,97*2422,40/58454,58), тобто по 358 грн 34 коп. з кожного. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 177 від 27.06.2022; додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.06.2022; додатку № 17 до договору про надання правової допомоги від 27.06.2022; рахунку № 114 від 25.09.2023; платіжної інструкції № 240 від 27.11.2023 позивач поніс 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи, що позов задоволено частково, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в дольовому порядку сплачені ним, з урахуванням частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», витрати по сплаті судового збору у сумі 716,68 грн, тобто по 358 грн 34 коп. з кожного, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 739,64 грн, по 369,82 грн з кожного.

Outcome: partial