Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з 23 листопада 2023 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Але сторони мають різні характери та погляди на життя. У них відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені відразу після укладення шлюбу, жодного дня вони не проживали разом, і позивач не має наміру поновлювати подружні стосунки. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам обох з подружжя. Крім того, спільне життя з відповідачем вже давно стало неможливим, вони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного. Тому просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також просив позов задовольнити. Шлюб просив розірвати. Відповідач [PERSON] також звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 листопада 2023 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 листопада 2023 року Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. На час розгляду справи він позов підтримує. Відповідач позов визнає, на розірвання шлюбу згодна. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у шлюбі змінила прізвище, з вимогами про відновлення дошлюбного прізвища до суду не зверталась. Тому вказане питання судом не розглядалось.

Outcome: approved