Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У березні 2024 року позивач Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі - АТ Криворізька теплоцентраль) звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за рішенням виконкому Криворізької міської ради № 343 від 12 жовтня 2011 року до ДП Криворізька теплоцентраль, правонаступником якого є ПАТ Криворізька теплоцентраль передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівського, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах. Позивач є постачальником теплової енергії нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дишинського, буд. 29, прим. 29. власником якого є відповідач. АТ Криворізька теплоцентраль є теплопостачальною організацією, має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню міста Кривого Рогу. Відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою КМУ Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії від 21 серпня 2019 року № 830. АТ Криворізька теплоцентраль, як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу АТ Криворізька теплоцентраль не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, з 01 листопада 2021 року з відповідачем фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. АТ Криворізька теплоцентраль належним чином виконано свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії відповідачу, відповідач внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію має заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 84421,91 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо здійснення оплати за спожиту теплову енергію, просить стягнути з останньої суму інфляційних витрат у розмірі 15617,25 грн., 3% річних у розмірі 4167,98 грн., пеню у розмірі 5072,84 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що при зверненні до суду із вказаною позонво заявою позивачем невірно вказано суму заборгованості, не були враховані платежі: від 11.03.2024 року на суму 900 грн., від 13.03.2024 року на суму 500 грн., від 15.03.2024 року на суму 800 грн., від 18.03.2024 року на суму 600 грн. Крім того, після надходження позовної заяви до суду, відповідачем було сплачено додатково наступні суми: 22.03.2024 року 787,39 грн., 26.03.2024 року 550 грн., 28.03.2024 року 450 грн., 12.04.2024 року 1000 грн., 15.04.2024 року 1044,65 грн., 16.04.2024 року 3069,74 грн., 16.04.2024 року 1930,26 грн. Також, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року і відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) на період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Крім того, з 24 лютого 2022 року на території усією України введено воєнний стан та постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягненн неустойки (пені, штрафів), інфляційних втрат, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населеннях плати за житлово-комунальні послуги. Після початку повномаштабного вторгнення рф та загостренням бойових дій відповідач вимушена була виїхати до Республіки Польща, де перебувала з 13 березня 2022 року по 28 березня 2023 року. Просить врахувати часткову оплату за надані позивачем послуги, а також відмовити АТ Криворізька теплоцентраль у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних. Від представника АТ Криворізька теплоцентраль надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), що також долучалися до позовної заяви, нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії відбувалось за категорією для інших споживачів. У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для населення здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для інших споживачів. Оскільки відповідач споживала теплову енергію для обігріву належного їй на праві приватної власності нежитлового приміщення, то позивачем, при розрахунках вартості наданих відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи інші споживачі, а не населення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житловокомунальні послуги. Однак, враховуючи те, що відповідачем приміщення використовуються не для постійного проживання, враховуючи статус нерухомого майна відповідача, як нежитлового приміщення, АТ Криворізька теплоцентраль нараховувала [PERSON] відповідні санкції за ст.625 ЦК за прострочення оплати послуг з теплопостачання вірно за тарифом для категорії інші споживачі, а не для категорії населення, бо таке приміщення не призначене для проживання, а використовується у інший спосіб. Отже, в даному випадку не підлягає застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року щодо заборони та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань й процентів річних, нарахованих на заборгованість, оскільки вона стосується категорії саме населення. Щодо здійснення відповідачем часткової оплати заборгованості протягом березняквітня 2024 року на загальну суму 11 632,04 грн, АТ Криворізька теплоцентраль просить суд врахувати дану оплату при прийнятті рішення, однак зауважує, що оплату у сумі 2 800 грн. відповідач здійснила вже після передачі матеріалів до юридичного відділу для стягнення заборгованості у судовому порядку, а оплату у сумі 8 832,04 грн. вже після відкриття провадження у справі. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача суму заборгованості за Типовим договором № 1318/жб від 01 листопада 2021 року за спожиту теплову енергію за період листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 72 789,87 грн., пеню 5 072,84 грн., 3% річних 4 167,98 грн., компенсацію за інфляційні втрати 15 617,25 грн. та плату за абонентське обслуговування, а також судовий збір. Сторони у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21 липня 1999 року, виданого виконкомом Криворізької міської ради на підставі рішення № 257/1 від 26 червня 1998 року та № 182 від 12 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.25, 124-125). Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста (а.с.17). АТ Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ № 1198 ст.\~ст.67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно зі ст.5 Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~ до житлово-комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~ споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7\~цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно\~ст.1 Закону України Про теплопостачання споживач теплової енергії -\~фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 24 Закону України Про теплопостачання серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до ст.19 Закону України Про теплопостачання\~оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Факт надання теплової енергії АТ Криворізька теплоцентраль підтверджено: рішеннями виконавчим комітетом Криворізької міської ради № 490 від 22 вересня 2021 Про початок опалювального сезону 2021/2022 років, № 158 від 23 березня 2022 року Про закінчення опалювального сезону 2021/2022 років, № 338 від 22 березня 2023 року Про закінчення опалювального сезону 2022/2023 років, № 760 від 28 вересня 2022 року Про початок опалювального сезону 2022/2023 років (а.с.28-33), а також актами, складеними представниками АТ Криворізька теплоцентраль про подачу та припинення постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (а.с.18, 26-32). Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг, який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України Про житлово-комунальні послуги внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.12 Закону України Про житлово-комунальні послуги\~(з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч.1\~ст.14 Закону України Про житлово-комунальні послуги\~передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час,у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. АТ Криворізька теплоцентраль як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ Криворізька теплоцентраль та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Отже судом встановлено та не заперечувалось самим відповідачем, що з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.30 Типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Як визначено\~ст.21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно\~ст.322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться у багатоповерховому будинку житловому будинку, підключене до централізованої системи опалення, а тому у останнього виникло зобов`язання щодо утримання та збереження вказаного приміщення, та відповідно, сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Суд вказує, що за п.1.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Згідно із листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15, роз`яснено, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання, а інші особи, які не підпадають під зазначені категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів». Встановивши, що відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , тому отримує за таким приміщенням послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для обігріву нежитлового приміщення, позивач АТ Криворізька теплоцентраль правомірно здійснено нарахування за надані послуги теплопостачання по тарифам, встановленим для категорії iнші споживачі. АТ Криворізька теплоцентраль було направлено на адресу відповідача акти прийому-передачі теплової енергії та рахунки-фактури щодо надання послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по березень 2023 року на загальну суму 121261,18 грн. (а.с.35-56). Також, відповідачем за вказаний період було частково здійснено оплату заборгованості всього на загальну суму 36839,27 грн., що підтведжується платіжними дорученнями (а.с.57-106). Як встановлено з наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, борг за споживання теплової енергії нежитлового приміщення [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становить 84421,91 грн. (а.с.8). Також, за пеірод з березня 2024 року та квітень 2024 року відповідачем частково здійснено погашення заборгованості на загальну суму 11632,04 грн., що підтведжується платіжними дорученнями (а.с.134-144). Таким чином залишок несплаченої заборгованості з постачання теплової енергії складає 72789,87 грн. (84421,91 грн. 11632,04 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд виходить з такого. Згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. При цьому, відповідно до положень\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу. Суд відхиляє посилання відповідача на безпідставне нарахування позивачем 3% річних та інфляційних витрат під час дії карантину COVID-19 та протягом 30 днів з дня його відміни, а також під час дії воєнного стану, оскільки як встановлено судом, відповідачем приміщення не використовуються для постійного проживання і має статус «нежитлового приміщення». Згідно п.п.4 п.3 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) на період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірної хвороби забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, в умовах воєнного стану, введеного\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64\~Про введення воєнного стану в Україні, встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Однак, враховуючи статус нерухомого майна відповідача, як нежитлового приміщення, суд дійшов висновку, що позивач правомірно нараховував відповідачу відповідні санкції та суми за\~ст.625 ЦК\~України за прострочення оплати послуг з теплопостачання вірно за тарифом для категорії інші споживачі, а не для категорії населення, оскільки таке приміщення не призначене для проживання, а використовується з іншою метою. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України, а отже підлягають задоволенню. Інші доводи відповідача, викладені у відзиві щодо причин несвоєчасної сплати заборгованості за надані послуги, не спростовують доведених позивачем вимог та самі по собі не є достатніми підставами для відмови у задоволенні позову. Таким чином, згідно з розрахунків доданих по позову, з яким погоджується суд, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 4167,98 грн., інфляційні втрати у розмірі 15617,25грн. та пеня у розмірі 5072,84 грн. (а.с.8). Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial