Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Климович Т.Д. просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24 березня 2024 року і до закінчення навчання 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення 23 років. Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що син сторін Владислав навчається на першому курсі Луцького національного технічного університету за контрактом, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Навчання вимагає додаткових витрат, зокрема на освітні послуги, приладдя, посібники для навчання. Вартість освітніх послуг на один рік навчання становить 25500 грн, які за перший рік позивач сплатила самостійно. Через навчання син сторін не може працювати та самостійно себе утримувати, тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач є особою працездатного віку, працює водієм, тому може приймати участь у витратах, пов`язаних з утриманням сина, який продовжує навчання. Провадження за позовом відкрито ухвалою суду від 05 березня 2024 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у формі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечення на таку відповідь. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. У ньому позов не визнав та вказав на свою неспроможність сплачувати аліменти на повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням у вищому навчальному закладі. Таку свою позицію обґрунтував тим, що на його утриманні перебуває дружина та двоє дітей від другого шлюбу. Діти відвідують школу та дошкільний навчальний заклад, відвідують заняття репетиторів, тому потребують постійних витрат на придбання навчального приладдя, підручників, відвідування додаткових занять у репетиторів, продуктів харчування та одягу. Крім цього, старша дочка хворіє, у зв`язку із чим їй встановлена інвалідність та вона потребує постійного лікування та періодичного відновлення на санаторно-курортному лікуванні. Через хворобу дочки дружина позбавлена можливості працювати, тому сім`я перебуває на його повному утриманні. На даний час працює водієм, однак через блокування міжнародних пунктів пропуску громадянами Євросоюзу на кордоні утворились великі черги, що унеможливлює швидкий перетин кордону. Його заробітна плата складає близько 8000 грн та цих коштів не завжди вистачає на утримання своєї сім`ї. За викладених обставин та враховуючи те, що утримання повнолітніх дітей є правом, а не обов`язком батьків, в той же час позивач не довела його спроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача подала відповідь на відзив відповідача. У ньому, посилаючись на законодавчі норми, судову практику та роз`яснення, зазначила, що за сукупності певних юридичних фактів утримання повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчання, є обов`язком батьків, а не правом, адже стягнення таких аліментів є одним із способів захисту інтересів дитини. Звернула увагу на відсутність доказів того, що старша дочка відповідача потребує постійного стороннього догляду. Відповідач подав заперечення на відповідь позивача, у якому акцентував на своєму матеріальному становищі, яке вважає таким, що не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, адже в іншому випадку стягнення з нього таких аліментів поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище, у нього не залишиться коштів на утримання сім`ї, лікування доньки та придбання речей першої необхідності. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2005 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 січня 2016 року, яке набрало законної 29 січня 2016 року. У період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . На підставі судового наказу Любомльського районного суду від 20 травня 2020 року в справі № 163/1028/20 з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Син сторін [PERSON] досяг повноліття [INFO] . Довідкою Луцького національного технічного університету від 17 лютого 2024 року стверджено, що [PERSON] з 01 вересня 2023 року навчається на першому курсі факультету комп`ютерних та інформаційних технологій денної форми навчання за контрактом. Термін навчання до 30 червня 2027 року. Відповідно до договору про надання освітніх послуг, укладеного 12 серпня 2023 року між Луцьким національним технічним університетом та [PERSON] , вартість першого навчального року становить 25500 грн, подальші роки навчання визначені за формулою: вартість попереднього року навчання х індекс інфляції за відповідний рік. Вартість навчання сина [PERSON] за перший навчальний рік в сумі 25500,00 грн оплачені позивачем, що стверджено платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.3163947100.1 від 23.08.2023 та № 0.0.3383068004.1 від 26.12.2023. 01 серпня 2017 року позивач уклала другий шлюб із [PERSON] , взявши собі подвійне прізвище [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] уклав другий шлюб 20 лютого 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . У цьому шлюбі у відповідача народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № 269610. Старша дочка [PERSON] хворіє, є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією медичної документації та посвідчення серії [NUMBER] . У зв`язку із захворюванням дитина потребує прийняття медичних препаратів та санаторно-курортного лікування. У зв`язку з інвалідністю дитині призначена державна соціальна допомога з 01.02.2024 по 15.01.2026 в сумі 2361,00 грн. Карина є здобувачем освіти 2 класу опорного закладу «Вишнівський ліцей» Вишнівської сільської ради, що стверджується довідкою цього ліцею від 12.03.2024 № 20/01-24. Менша дочка відповідача Софія відвідує Любомльський заклад дошкільної освіти № 2 Любомльської міської ради, що підтверджується довідкою зазначеного закладу від 13.03.2024 № 12. За інформацією Любомльського відділу Колвельської філії Волинського обласного центру зайнятості від 14.03.2024 № 1508/16.8/24 дружина відповідача [PERSON] на обліку в службі зайнятості, як зареєстрована безробітна, не перебуває. Відповідно до довідки ТОВ «Булавка-транс» від 14.03.2024 № 30 відповідач працює водієм автотранспортних засобів, його середньомісячна заробітна плата за 2023 рік становила 5835,75 гривень. Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття, його вік є меншим 23 років, він продовжує навчання, навчаються на денній формі, при цьому на платній основі, навчальний заклад знаходиться у місцевості не за його місцем проживання, через що, за такої сукупності обставин він вочевидь потребує матеріальної допомоги зі сторони своїх батьків. Належить зазначити, що навчання [PERSON] на денній формі навчання свідчить про відсутність у нього можливості для самостійного заробітку та отримання доходу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Крім того, норми СК України передбачають принцип рівності прав та обов`язків батьків. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що обов`язок надавати матеріальну допомогу на сина, який продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері. Також суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін, зокрема перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей, з яких одна дитина хворіє та у зв`язку із цим потребує постійного підтримання стану здоров`я. Разом із цим, наявність у відповідача інших дітей не є достатньою підставою для того, щоб не надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчатися. Не звільняє відповідача від такого обов`язку й розмір отримуваного ним офіційного доходу у вигляді заробітної плати, оскільки він є особою працездатного віку, інвалідності чи жодних обмежень у працездатності не має, а тому не позбавлений можливості заробляти кошти для утримання своїх дітей на належному рівні. Отже, об`єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд не встановив. Крім цього, відмова у стягненні аліментів з батька повнолітнього сина у даному випадку по своїй суті було б перекладанням обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати сина виключно на матір, що є порушенням закону з огляду на принцип рівності батьківського обов`язку. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач на підставу своїх заперечень, з врахуванням положень ст.182 СК України, вартості навчання, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2500 гривень щомісяця. Такий розмір аліментів, на переконання суду, на певному рівні забезпечить потреби повнолітнього сина сторін, забезпечить виконання відповідачем батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача по своїй суті є обґрунтованими і підставними, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на визначений судом розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді судового збору належить покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 83,33 % таких вимог. При цьому, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід врахувати коефіцієнт 0,8 з огляду на подання позову в електронні формі. Представник позивача заявила до стягнення з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, на підтвердження яких надала копії: договору № 021/24 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською № 671 від 27 червня 2012 ро-ку, ордера на надання правничої правової допомоги серії АС № 1086480, акту прийому-передачі виконаних робіт від 19 квітня 2024 року, квитанцію про оплати наданих пос-луг з правничої допомоги. З акту приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що адвокатом були на-дані послуги позивачу у вигляді: підготовки та складання цивільного позову - 3000 грн; підготовки та складання відповіді на відзив 1000 грн. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбуло-ся рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial