Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

02.02.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] (представник позивача адвокат Курпіль А.М.) з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому з урахуванням редакції позовної заяви від 05.05.2022 року, поданої на виконання ухвали суду від 20.04.2022 року в порядку усунення недоліків позовної заяви, позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частку заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що після розлучення з відповідачем між сторонами була досягнута усна домовленість про сплату аліментів на дитину у розмірі 5000,00 грн щомісяця. Впродовж близько 1,5 років десь до середини 2020 року [PERSON] своєчасно сплачував аліменти та цих коштів було достатньо для утримання дитини. Водночас, позивач зазначила, що починаючи з другої половини 2020 року, відповідач почав допускати несвоєчасну та не в повному обсязі сплату аліментів. Зокрема, за 2021 рік ним фактично сплачено 46900,00 грн при обумовлених 60000,00 грн. Також за твердженнями позивача, за 2021 рік її офіційний заробіток склав 53139,00 грн, тобто 4830,00 грн на місяць, тому сумарно коштів не вистачає на забезпечення потреб дитини. На питання позивача, чому допускаються порушення досягнутої між ними домовленості, відповідач відповів, що він потрапив в аварію та у нього на утриманні є дитина. Водночас [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. З огляду на викладене вище, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 08.06.2022 року засобами електронного зв`язку представник відповідача адвокат Індюкова Т.В. подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд стягнути з нього на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Відповідач зазначив, що він як батько дитини не відмовляється виконувати свої обов`язки та сплачувати аліменти на утримання його доньки [PERSON] . Проте відповідач бажає виконувати свої обов`язки в межах розумності та рівності прав батьків. Також відповідач просить суд врахувати, що він має на утриманні ще одну дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово непрацездатну дружину [PERSON] , та проходить військову службу. 24.06.2022 року та 29.06.2022 року засобами електронного зв`язку представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що сторони усно домовились і про розмір аліментів, і про дати їх сплати. Проте відповідач, достовірно знаючи, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, не вжив заходів для зміни умов домовленості з позивачем про сплату аліментів на спільну дитину. Докази вжиття позивачем заходів для одержання з відповідача аліментів та його ухилення від їх сплати будуть наведені позивачем під час її допиту в якості свідка. Тому сторона позивача підтримала у повному обсязі позовні вимоги про стягнення аліментів. 12.07.2022 року представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що між сторонами була досягнута мирним шляхом домовленість про те, що відповідач сплачує щомісяця на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 5000,00 грн, а у випадку, якщо у відповідача будуть складності, які вплинуть на його матеріальне становище, то аліменти за домовленістю сторін повинні складати не менше 2000,00 грн 3000,00 грн. У момент усної домовленості сторонами був обумовлений розмір аліментів, який буде змінений у разі складного матеріального становища відповідача. Матеріальне становище відповідача суттєво змінилось, оскільки змінився його сімейний стан, а саме: на його утриманні є тепер малолітній син [PERSON] та його дружина, яка є тимчасово непрацездатна. Тобто відповідач має на утриманні ще двох осіб. За твердженнями сторони відповідача, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу та забезпечення. Тому відповідач просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини від доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням того, що ще 1/6 частку доходів він буде витрачати для дитини від іншого шлюбу: 1/6 + 1/6 = 1/3 частини заробітку (доходу). 11.08.2022 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він зазначив, що позивач не мала домовленості про сплату відповідачем аліментів у зменшеному розмірі залежно від життєвих обставин відповідача. Інакше б вона взагалі не подавала би позов до суду. Про відсутність такої домовленості свідчитимуть її показання як свідка у судовому засіданні. Законодавцем встановлено обмеження розміру аліментів лише у разі наявності судового (наказового) провадження про стягнення їх на користь двох дітей. У справі, що розглядається, ставиться питання про стягнення аліментів на користь однієї дитини, тому, на думку сторони позивача, відсутні законні підстави обмежувати розмір аліментів, належних до стягнення, у розмірі 1/3 частки заробітку відповідача. Під час судового засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснили суду таким чином, як про це вказано вище. Представник позивача пояснив, що з вересня 2018 року між сторонами були припинені шлюбні відносини, рішенням суду їх шлюб було розірвано. Між сторонами існувала усна домовленість про сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 5000,00 грн, проте у другій половині 2020 року відповідач припинив сплату аліментів. Після відкриття провадження у справі відповідач продовжив сплату аліментів. Як вказала сторона позивача, з березня 2020 року позивач отримувала вже менші платежі, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти саме з 01.07.2020 року. При цьому представник позивача зазначив, що сторона позивача не заперечує проти врахування наявності іншої дитини, проте заперечують проти врахування договору оренди, оскільки відповідач перебуває на військовій службі та сплата орендної плати не стосується предмета спору. Також представник позивача наголосив на тому, що відповідач не виконує домовленості щодо сплати аліментів. Представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів та визнає позовні вимоги у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходів). Домовленості між сторонами існували щодо сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 5000,00 грн, а разі неможливості по 3000,00 грн 2000,00 грн на місяць. При цьому відповідач виконує усні домовленості та сплачує аліменти на утримання доньки. Водночас, відповідно до положень ст. 191 СК України, аліменти сплачуються за минулий час у разі, якщо позивач вчиняла заходи для їх отримання, а за загальним правилом з дня пред`явлення позову. Також представник відповідача зазначила, що відповідач утримує ще двох малолітніх дітей, тимчасово непрацездатну дружину, яка знаходиться у декреті. Родина орендує квартиру, якою користуються всі члени сім`ї, хоча відповідач і перебуває на фронті. Відповідач не ухиляється від сплати аліментів. Тому представник відповідача просить суд частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 1/6 від доходів з дати подання доходу. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.04.2022 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 05.05.2022 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином. Ухвалою суду від 07.05.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Царичанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (51000, Дніпропетровська обл., смт Царичанка, вул. 14-ї Гвардійської дивізії, 8, електронна адреса:\~dp.dpi5587.official@tax.gov.ua) інформацію про отримані доходи за 2020р.-2021р. фізичною особою-підприємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ). 11.07.2022 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на виконання ухвали суду від 07.05.2022 року надало запитувані відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України (центральний рівень). Ухвалою суду від 07.05.2022 року було задоволено заяву представника позивача про виклик свідка в цивільній справі та постановлено допитати позивача [PERSON] , [INFO] , в якості свідка в судовому засіданні під час розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 13.12.2022 року було задоволено клопотання представника позивача про допит позивача в якості свідка в режимі відеоконференція та звернення до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина з судовим дорученням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для допиту позивача в якості свідка в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та допущено позивача\~ [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) до участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції для допиту її в якості свідка, постановлено звернутися до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина з судовим дорученням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для допиту позивача громадянки України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) в якості свідка в цивільній справі № 203/529/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, доручено компетентному суду Федеративної Республіки Німеччина Земельному (окружному) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 13 квітня 2023 року об 11 годині 00 хвилин, з Кіровським районним судом міста Дніпропетровська, Україна, в режимі відеоконференції для допиту позивача громадянки України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) в якості свідка, позивачу громадянці України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) визначено прибути до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина для участі у судовому засіданні, призначеному на 13 квітня 2023 року об 11 годині 00 хвилин, для її допиту в якості свідка, яке відбудеться в режимі відеоконференції в приміщенні компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина з Кіровським районним судом міста Дніпропетровська, Україна, після виконання судового доручення посьтановлено направити відповідь на адресу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, Україна (адреса місцезнаходження: Україна, 49101, місто Дніпро, вулиця Пушкіна, будинок 29; електронна пошта: inbox@kr.dp.court.gov.ua), провадження в цивільній справі №203/529/22 зупинене до надходження до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, Україна (адреса місцезнаходження: Україна, 49101, місто Дніпро, вулиця Пушкіна, будинок 29; електронна пошта: inbox@kr.dp.court.gov.ua) відповіді від компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина про виконання судового доручення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, Україна. 05.05.2023 року на адресу суду повернулось без виконання судове доручення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з неможливістю забезпечити його виконання у строк, зазначений у дорученні (13.04.2023 року). Ухвалою суду від 15.05.2023 року було поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначене судове засідання. Ухвалою суду від 13.06.2023 року було задоволено повністю клопотання представника позивача про допит позивача в якості свідка в режимі відеоконференція та звернення до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина з судовим дорученням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для допиту позивача в якості свідка, з урахуванням усних уточнень, в цивільній справі та постановлено допустити позивача [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) до участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції для допиту її в якості свідка, звернутися до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина з судовим дорученням про проведення судових засідань в режимі відеоконференції для допиту позивача громадянки України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) в якості свідка в цивільній справі № 203/529/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, доручити компетентному суду Федеративної Республіки Німеччина Земельному (окружному) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина забезпечити проведення судових засідань з Кіровським районним судом міста Дніпропетровська, Україна, в режимі відеоконференції для допиту позивача громадянки України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) в якості свідка, та запропонувати Кіровському районному суду міста Дніпропетровська, Україна, прийнятні для суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина дати та час для проведення судових засідань в режимі відеоконференції для допиту позивача громадянки України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) в якості свідка в цивільній справі № 203/529/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позивачу громадянці України [PERSON] ( [INFO] ; адреса зареєстрованого місця проживання на території України: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) прибути до компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина для участі у судовому засіданні для її допиту в якості свідка, яке відбудеться в режимі відеоконференції в приміщенні компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина з Кіровським районним судом міста Дніпропетровська, Україна, після виконання судового доручення направити відповідь на адресу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, Україна (адреса місцезнаходження: Україна, 49101, місто Дніпро, вулиця Володимира Антоновича, будинок 59; електронна пошта: inbox@kr.dp.court.gov.ua), провадження в цивільній справі № 203/529/22 зупинити до надходження до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, Україна (адреса місцезнаходження: Україна, 49101, місто Дніпро, вулиця Володимира Антоновича, будинок 59; електронна пошта: inbox@kr.dp.court.gov.ua) відповіді від компетентного суду Федеративної Республіки Німеччина Земельного (окружного) суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина про виконання судового доручення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, Україна. Ухвалою суду від 20.12.2023 року було поновлено провадження в цивільній справі та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначене судове засідання. У судове засідання 01.05.2024 року з`явились всі учасники справи. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи, допитав позивача в якості свідка, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 01.05.2024 року у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03.08.2011 року, серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб від 11.11.2011 року, серії [NUMBER] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2018 року (головуючий суддя Казак С.Ю.), справа №203/3989/19, був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.11.2011 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №741, прізвище [PERSON] , яке було змінено нею під час укладення шлюбу, після розірвання шлюбу залишено без змін « [PERSON] ». Сторони не заперечують той факт, що їх дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 12.08.2019 року по 31.05.2022 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: 46.37 оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На підтвердження розміру своїх доходів позивач надала суду копії довідок ТОВ «Севен Севенті Петроліум» від 20.12.2021 року №СП-00000001, №СП-00000003, від 29.06.2022 року №СП-00000001 про займану нею посаду секретаря та розмір отриманого нею доходу за період січень 2019 року грудень 2019 року на загальну суму нарахованого доходу: 50076,00 грн, за період січень 2021 року грудень 2021 року на загальну суму нарахованого доходу: 66000,00 грн, за період січень 2022 року по червень 2022 року на загальну суму нарахованого доходу: 39000,00 грн, відповідно. На підтвердження факту добровільної сплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] відповідач надав суду копії квитанцій за періоди: березень 2020 року по грудень 2020 року, березень 2021 року по грудень 2021 року, січень 2022 року по травень 2022 року, травень 2022 року по серпень 2022 року на суми 2500,00 грн, 1510,00 грн, 1000,00 грн, 2000,00 грн, 3000,00 грн, 1500,00 грн, 1100,00 грн, 1800,00 грн, 6000,00 грн, 10000,00 грн, відповідно. Під час судового засідання позивач не заперечувала того, що вказані грошові кошти були отримані нею від відповідача як сплата аліментів на утримання дитини. Також на підтвердження факту добровільної сплати аліментів відповідач надав суду роздруківки із банківського рахунку за період квітень 2022 року по січень 2024 року на суми 2010,00 грн, 3015,00 грн, 6030,00 грн, 10050,00 грн, 15075,00 грн, 5025,00 грн, відповідно, з призначенням платежу: аліменти, переказ власних коштів. На підтвердження факту спілкування відповідача з позивачем та донькою щодо сплати аліментів на утримання доньки сторона позивача надала суду роздруківки скріншотів з телефону зі спілкуванням сторін та їхньої доньки. На підтвердження тих фактів, що у відповідача на утриманні є тимчасово непрацездатна дружина [PERSON] , [INFO] , та ще дві малолітні дитини від шлюбу з нею: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також витрат на оренду житла та перебування відповідача на військовій службі, відповідач надав суду копії: свідоцтва про шлюб від 09.07.2021 року, свідоцтв про народження від 16.01.2021 року, серії [NUMBER] , та від 10.04.2023 року, серії [NUMBER] , відповідно, довідки про отримання допомоги від 31.05.2022 року у період з 01.12.2020 року по 31.12.2023 року при народженні дитини [PERSON] та від 23.03.2024 року у період з 01.04.2023 року по 30.04.2026 року при народження дитини, договору оренди житлового приміщення №23/01 від 23.01.2023 року, укладеного між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар), за яким орендодавець зобов`язується передати, а орендар\~ прийняти в користування житлове приміщення\~ квартиру за адресою: [ADDRESS] , з 23.01.2023 року, платіжні інструкції від 23.01.2023 року, від 23.02.2023 року, від 23.03.2023 року, від 23.04.2023 року, від 22.05.2023 року про сплату грошових коштів на користь [PERSON] на суми 21000,00 грн, 10500,00 грн, відповідно, довідок від 21.04.2022 року №2242 Військової частини [NUMBER] та від 30.05.2022 року №223 Військової частини [NUMBER] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також про суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2021 року, відповідач [PERSON] , зокрема, як самозайнята особа, подав податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи за 2020 та 2021 роки із відображенням сум нарахованого доходу: 999073,57 грн та 1316661,37 грн, відповідно, виплачено доходу відсутні відомості, сума податку на доходи фізичних осіб 0,00 грн. Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] показала, що сторони спочатку дійшли згоди щодо розміру аліментів 5000,00 грн, а після середини 2020 року почалися порушення сплати суми аліментів, а чому зменшення розміру аліментів мало місце, то чіткої відповіді від відповідача позивач не отримувала. Два роки сторони не могли нотаріально посвідчити договір щодо сплати аліментів на утримання дитини, а наразі не спілкуються. Відповідач не пояснював, чому не було сплати аліментів в обумовленому ними розмірі. Він допомагав їм, але не у розмірі 5000,00 грн. З травня 2023 року відповідач не допомагав, бо банківська картка позивача не була чинною. Первісна усна домовленість між сторонами щодо сплати відповідачем розміру аліментів у сумі 5000,00 грн після розлучення мала місце 12.12.2021 року. У період, коли банківська картка позивача не була дійсною, то відповідачу було запропоновано сплачувати грошові кошти на банківська картку матері позивача бабусі дитини, на що він не погодився та не допомагав грошима, зазначивши, що тільки через суд бажає вирішити це питання. Позивач показала, що відповідач сплачував аліменти на утримання дитини інколи навіть більше, ніж 5000,00 грн. Залишок грошових коштів позивач не повертала відповідачу, бо вважала, що ці кошти вона може витратити ще і на утримання собаки, яку вони з відповідачем спільно придбали у період шлюбу. Позивач підтвердила, що відповідач перераховував на її банківську картку і 10000,00 грн. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року №759/10277/1 (№61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до\~пункту 1,\~пункту 13\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~«Про перелік\~видів доходів,\~які враховуються\~при визначенні\~розміру аліментів\~на одного\~з подружжя,\~дітей,\~батьків,\~інших осіб»\~від 26\~лютого 1993\~року №\~146,\~утримання аліментів\~з працівників\~провадиться з\~усіх видів\~заробітку і\~додаткової винагороди\~як за\~основною роботою,\~так і\~за роботою\~за сумісництвом,\~в тому\~числі з: 1)\~основної заробітної\~плати за\~посадовим \~окладом,\~тарифною ставкою,\~відрядними розцінками\~тощо; 2)\~усіх видів\~доплат і\~надбавок до\~заробітної плати; 3)\~грошових і\~натуральних премій; 4)\~оплати за\~надурочну роботу,\~за роботу\~в святкові,\~неробочі та\~вихідні дні; 5)\~заробітної плати,\~що зберігається\~ під\~ час\~відпустки,\~а також\~з одержуваної\~при звільненні\~компенсації за\~невикористану протягом\~кількох років\~відпустку; 6)\~ заробітної\~ плати,\~ що\~ зберігається\~ під\~ час\~ виконання\~державних і\~громадських обов`язків,\~та в\~інших випадках\~збереження середньої\~заробітної плати; 7)\~винагороди за\~загальні річні\~підсумки \~роботи \~підприємств та\~організацій; 8)\~винагороди,\~що виплачується\~штатним літературним\~працівникам газет,\~журналів,\~агентств друку,\~радіо,\~телебачення із\~фонду \~літературного гонорару,\~а також\~нештатним літературним\~працівникам,\~що підлягають\~державному соціальному\~страхуванню; 9)\~одноразової винагороди\~(відсоткових\~надбавок)\~ за\~ вислугу\~років; 10)\~допомоги по\~державному соціальному\~страхуванню,\~а також\~з допомоги\~по тимчасовій\~непрацездатності,\~що встановлені\~в колективних\~сільськогосподарських підприємствах; 11)\~доплат до\~допомоги по\~державному соціальному\~страхуванню,\~виплачуваних за\~рахунок підприємств,\~установ,\~організацій; 12)\~сум,\~виплачуваних для\~відшкодування збитків\~у \~зв`язку\~ з\~втратою працездатності\~внаслідок каліцтва\~або \~іншого \~пошкодження здоров`я,\~за винятком\~сум для\~відшкодування витрат\~ на\~ догляд\~ за\~ними,\~ на\~ додаткове\~харчування,\~ \~санаторно-курортне\~ \~лікування (включаючи\~оплату проїзду)\~і протезування\~потерпілих; 13)\~допомоги по\~безробіттю; 14)\~одержуваної пенсії,\~за винятком\~надбавок \~до пенсії,\~ що\~виплачуються особам\~з інвалідністю\~першої групи\~на догляд\~за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю »;\~15)\~стипендій,\~виплачуваних студентам\~ в\~період \~навчання \~у вищих\~навчальних \~закладах,\~учням \~професійних \~навчально-виховних\~закладів та\~слухачам навчальних\~закладів \~підвищення \~кваліфікації та\~перепідготовки кадрів; 16)\~доходів \~від \~підприємницької \~ діяльності,\~селянських (фермерських)\~господарств,\~кооперативів,\~об`єднань\~громадян,\~а також\~доходів,\~що припадають\~ на\~частку \~платника \~аліментів \~від присадибної\~ділянки або\~підсобного господарства; 17)\~усіх видів\~заробітку,\~одержуваного адвокатами\~за роботу\~в юридичних\~консультаціях; 18)\~плати,\~отриманої за\~передачу в\~оренду земельної\~ділянки або\~земельної частки\~(паю); 19) інших видів заробітку. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18.05.2020 року по справі №215/5867/17, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Відповідно до положень статей 78, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 1 статті 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Згідно з частиною 4\~статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що на відповідача як на батька дитини, покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо її утримання і матеріального забезпечення. Суд враховує те, що відповідач визнає позовні вимоги в частині позовних вимог щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дитиною\~повноліття. При цьому суд бере до уваги те, що відповідач підтвердив належними та допустимими доказами факт того, що він не ухилявся від сплати аліментів за усною домовленістю з позивачем та з 2020 року по 2024 рік, сплачував їх, чого не заперечує і позивач. Проте у разі неможливості сплати аліментів в обумовленому розмірі відповідач сплачував аліменти у меншому розмірі, а згодом і у більшому розмірі, ніж було усно обумовлено сторонами, чого не заперечувала і позивач, та це підтверджується платіжними документами, відомостями з банківських виписок. Тому у ході судового розгляду справи судом не було встановлено факту ухилення відповідача від надання утримання дитині, що могло би бути підставою для стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Крім того, позивач не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача за минулий час та ухилення відповідача від надання утримання дитині. При цьому суд відхиляє як неналежні та недопустимі докази показання позивача як свідка з цього приводу, бо обставини справи щодо сплати аліментів не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ніж наданням суду платіжних документів, враховуючи, що відповідач заперечує твердження позивача, а на їх спростування надав суду платіжні документи та відомості з банківських виписок за спірний період. Суд, вирішуючи спір між сторонами, враховує і те, що на утриманні у відповідача є ще двоє малолітніх дітей 2020 та 2023 року народження від іншого шлюбу та тимчасово непрацездатна дружина, яка отримує допомогу при народженні дітей, що відповідно до вимог статті 182 СК України, враховується судом при визначенні розміру аліментів. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/2 частки його доходів, та необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , з урахуванням обставин справи та визнаною відповідачем частини позовних вимог, в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до положень частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі, зокрема, за подання позовів про стягнення аліментів. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Тому у суду, з урахуванням положень ст. ст. 181, 182 СК України, ст. 206 ЦПК України, а також позицій сторін, наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову 02.02.2022 року та до досягнення дитиною\~ [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до\~вимог статей\~141,\~142\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави\~судовий збір,\~з урахуванням\~визнаної частини\~позовних вимог,\~пропорційно до\~задоволеної частини\~позовних вимог,\~у розмірі\~496,20\~грн (992,40 : 2 = 496,20 грн).

Outcome: partial