Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . В цьому будинку з 08.08.2014 року зареєстрована відповідач дочка його померлої цивільної дружини. З 01.12.2014 року відповідач у будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, будинком не цікавиться, її особисті речі в будинку відсутні. Через реєстрацію відповідача він вимушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та не має можливості отримати субсидію. Перешкод у користування житлом відповідачу не чинилося. За цих підстав просить визнати відповідача такою, що втратила право користування цим житловим приміщення. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 23 листопада 2023 року у даній справі було відкрите спрощене позовне провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. В листопаді 2023 року дану справу було зареєстровано в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 15 лютого 2022 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 12 квітня 2024 року, сторони не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав. В свою чергу, відповідач повідомлялася про розгляд справи, відзив на позов не надала, тому справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі наявних даних та доказів. Відповідно до частини четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 15 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. в реєстрі за № 3969, позивачу належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . В цьому будинку 08.08.2014 року була зареєстрована [PERSON] . Згідно з актом Ясногірського старостинського округу Краматорської міської ради від 25.01.2022 року [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з 01.12.2014 року. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень\~статті 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Суд ураховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача. В своєму позові позивач заперечує проти подальшої реєстрації відповідача в його житлі. Відповідач не надала суду доказів наявності в неї законного права на користування та реєстрацію місця проживання в житлі позивача. Матеріалами справи доведено, що відповідач не проживає в спірному житлі з грудня 2014 року. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач згідно з законом як інвалід другої групи звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved