Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ "ФК "Фінтраст Україна" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 24.12.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №5274524 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті товариства. Згідно умов договору сума кредиту складає 20000 грн., строк кредиту 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 19.01.2022 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 1026 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів. 12.02.2022 відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів. Надалі відповідач оплати не здійснював. 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором щодо відповідача. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачені і складає 20000 грн. - тіло кредиту і 20900 грн. - нараховані відсотки, а всього 40900 грн. Також, у зв`язку із порушенням своїх зобов`язань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 6216,80 грн. та 3% річних у розмірі 1845,54 грн. 01.03.2024 позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, згідно якої позивач відмовився від позовних вимог цій в частині. 1.2 Представник відповідача адвокат Калінін С.К подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. У відзиві вказує, що на підтвердження укладення договору товариство надало копію кредитного договору та таблицю обчислення вартості кредиту, в яких зазначено факсимільне відтворення печатки ТОВ «Авентус Україна» та підпису директора [PERSON] . Однак, матеріли справи не містять згоди [PERSON] на використання факсимального відтворення печатки ТОВ «Авентус України» та підпису директора при укладенні будь-якого договору за її участі. Кредитний договір не містить інформації, що він був підписаний ТОВ «Авентус Україна» з використанням одноразового ідентифікатора. Так само, на підтвердження укладення даного договору позивач не надав докази, що зазначений в договорі одноразовий ідентифікатор M522563 був направлений товариством на номер телефону [PERSON] , який вона сама зазначила. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] пройшла ідентифікацію в ІТС ТОВ «Авентус Україна» при вході в особистий кабінет на сайті, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» через номер телефону, який вона сама зазначила. Також [PERSON] не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Таким чином, позивач будь-яких відомостей підтверджуючих укладення електронного договору суду не надав. Також вказує, що не можна розцінювати як частину Кредитного договору Правила надання коштів у позику, які долучені до матеріалів справи, оскільки такі не містять підпису [PERSON] . Не надано позивачем і доказів, які підтверджують перерахування відповідачу коштів по кредитному договору, як і не надано документів, що могли б підтвердити існування заборгованості у відповідача у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення. Так само, ґрунтуються на припущеннях доводи позивача, що відповідач здійснила 19.01.2022 оплату на рахунок кредитора у розмірі 1026 грн., оскільки такі не підтвердженні жодними доказами. Таким чином, позивач не довів факту укладення кредитного договору в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договором, а тому підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Вказує також, що матеріали справи не містять відомостей про надання [PERSON] згоди на авто пролонгацію строку кредитного договору. Крім того, заперечує щодо стягнення з відповідачки інфляційних витрат та 3% річних. Щодо витрат на правову допомогу, вказує, що відповідачу не зрозуміло, яку саме правничу допомогу здійснив адвокат та розмір витрат є завищеним і не підлягає стягненню. Тому, просить у позові відмовити. Разом з тим, зазначає, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які просить стягнути з позивача на користь [PERSON] . 1.3. Позивачем було подано відповідь на відзив, згідно якого з доводами відповідача у відзиві не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Вказує, що факт укладення кредитного договору доведений належним чином та відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію» та усталеній судові практиці ВСУ. Кредитні кошти перераховувалися відповідачу за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовам договору, що відповідає вимогам винного законодавства. Разом з тим, умовами договору передбачена його пролонгація. Так, 19.01.2022 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 1026 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів. 18.02.2022 відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів, про що відповідачка була повідомлена письмово в Особистий кабінет. Надалі відповідач оплати не здійснював. Вважають, що проценти у даному випадку нараховані правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду пролонгації відповідно до поданого до позовної заяви розрахунку. Щодо укладення договору про відступлення права вимоги, зазначає, що такий укладений згідно чинного законодавства та відповідач був письмово повідомлений про це шляхом направлення повідомлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору. Таким чином, факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за вказаним договором доведено належними та допустимим доказами. Щодо розрахунку судових витрат зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, що відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Великої палати ВСУ у справі №910/12876/19. З урахуванням викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 27.12.2023 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. 19.02.2024 винесено ухвалу про витребування доказів, які були надані до суду 06.03.2024. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Представник відповідача адвокат Калінін С.К згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, відмовити у задоволені позовних вимог та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №5274524 про надання споживчого кредиту. Згідно умов вказано Договору сума кредиту складає 20000 грн., строк кредиту - 30 днів (п. 1.3 та п. 1.4 Договору). Згідно п. 1.5.1 та 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка - 0,19%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою складає 31400 грн., за зниженою ставкою - 21140 грн. (п.1.8 Договору). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем (п. 2.1). Згідно умов даного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначених у п. 1.4 (т.1 а.с.21-30). Згідно Додатку №1 до Договору сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 21140 грн., з яких 20000 - сума кредиту за договором та 1140 - проценти (т.1 а.с.110). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідачка та ТОВ «Авентус Україна» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказаний Договір містить факсимільне відтворення печатки ТОВ «Авентус Україна» та підпису директора [PERSON] . Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (т.1 а.с.32-36). 08 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», яке має ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір №017/20-П про надання послуг з переказу платежів (т.1 а.с.116-130). Видача грошових коштів у сумі 20000 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів на банківську картку [NUMBER] (т.1 а.с.136-138). Належність банківської картки [NUMBER] [PERSON] та зарахування на платіжну картку коштів у сумі 20000 грн. коштів підтверджується інформацією , наданою АТ «Універсал Банк» (т.2 а.с.25). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 17.04.2023 заборгованість відповідача за кредитом складає 40900 грн., з яких 20000 грн. - основний бог та 20900 грн. - заборгованість за відсотками. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] здійснила часткову оплату за Договором №5274524, а саме: 19.01.2022 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 1026 грн., дана сума включена у розрахунок заборгованості (т.1 а.с.38-62). Також, судом встановлено, що 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (т.1 а.с.64-72). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 18.04.2023, підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (т.1 а.с.73). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 18.04.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 40900 грн., з яких: 20000 грн. - сума виданого кредиту; 20900 грн. - сума заборгованості за відсотками (т.1 а.с.133). Про відступлення права вимоги [PERSON] повідомлялася представниками позивача шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладені Кредитного договору (т.1 а.с.37). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першоюст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності дост.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, 24.12.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №5274524 про надання споживчого кредиту. [PERSON] , будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами відповідно ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку кредитодавця за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (М522563) та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Виходячи зі змісту вказаних норм письмова згода сторін на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису є лише формою підтвердження відповідного факсимільного відтворення підпису його власноручному аналогу. Відсутність такої письмової угоди у випадку вчинення дій з виконання договору, підписаного факсиміле, не може бути умовою недійсності вчиненого та виконуваного правочину. Відповідачем не спростовано презумпцію правомірності правочину та не надано будь-яких доказів того, що ТОВ «Авентус Україна» отримало персональні дані відповідача та використало їх у власних цілях. 5.2 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. 5.3 Суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві, що Договір укладено з порушенням вимог винного законодавства, зокрема щодо відсутності доказів того, що відповідач здійснила дії, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір та підписала його одноразовим ідентифікатором з огляду на наступне. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відтак, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що також підтверджується матеріалами справи. 5.4 Наданий позивачем розрахунок відповідає умовам Договору про надання кредиту, у ньому відображена фактична сума кредиту, нарахування процентів, які здійснювались за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до закінчення дії кредитного договору лише на залишок неповернутої суми. Крім того, у розрахунку відображуються всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Зокрема, за умовами договору строк кредитування складає 30 днів. Разом з тим, відповідачем 19.01.2022 здійснено оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 3231,90 грн., у зв`язку з чим відповідно до умов Договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів. 18.02.2022 відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів, що також відповідає умовам кредитного договору. Таким чином, строк кредитного договору склав 140 днів, поряд цим суд звертає увагу, що відсотки відповідачу нараховувалися не за весь період кредитування, а до 24.02.2022, тобто до введення в країні воєнного стану, та в подальшому з 01.05.2022 по 19.05.2022, до дати закінчення строку дії договору. Тому, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в межах строку кредитування та строку пролонгації користування кредитом у заявленому позивачем розмірі. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. 5.4 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., підтверджуються матеріалами справи: ордером адвоката Столітнього М.М. серія АІ №1423361; копією свідоцтва адвоката Столітнього М.М серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 року; договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року; звітом про надання правової допомоги від 04.10.2023 року; , платіжною інструкцією №3932 від 14.03.2024 про оплату наданих адвокатом послуг правової допомоги . Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. У зв`язку із повним задовленням позовних вимог, витрати відповідача стягненню з позивача не підлягають.

Outcome: approved