Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 квітня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №3. Шлюб між сторонами 06 листопада 2018 року було розірвано. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю. [PERSON] досягла повноліття та навчається у Державному професійно-технічному закладі освіти І рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу та торгівлі» на бюджетній основі. Окрім повнолітньої доньки у сторін є ще двоє неповнолітніх дітей від даного шлюбу, які також проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, а саме: донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки заробітна плата позивачки складає 6 710 грн на місяць, інших видів доходу вона не отримує, її сім`я опинилася у скрутному матеріальному становищі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, за рішенням суду з нього стягуються аліменти, проте станом на 01 січня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів складає 75 869,60 грн. Позивачка стверджує, що батько [PERSON] - [PERSON] є особою працездатного віку, у зв`язку з чим має змогу утримувати спільну дитину, проте жодної допомоги на утримання дочки не надає. За вказаних обставин, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь, аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною 23-хрічного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. 30 січня 2024 року ухвалою судді позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - залишено без руху. 01 лютого 2024 року судом зареєстрована заява [PERSON] про усунення недоліків визначених в ухвалі суду від 30 січня 2024 року. 02 лютого 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі № 607/1816/24, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася проте, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2018 року у справі № 607/14231/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 03. Від цього шлюбу у сторін народилася діти: -донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 травня 2005 року Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області; -донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 травня 2010 року Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області; -донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2015 року Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 01-04/3070 від 11 вересня 2019 року, виданої ЦНАП Великогаївської сільської ради тернопільського арйону тернопільської області, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою, також зареєстрована [PERSON] [INFO] , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2023/007031357, сформований 04 вересня 2023 року. За змістом довідки № 16 від 18 січня 2024 року, [PERSON] навчається денно у Державному професійно-технічному закладі освіти І рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі» за професією готельно-ресторанна справа. Термін навчання: 01 вересня 2023 року - 01 липня 2025 року. Перебуває на неповному державному забезпеченні. Зі змісту довідки про доходи від 23 січня 2024 року, виданої [PERSON] ФОП [PERSON] , вбачається що нарахований дохід позивачки у період з липня 2023 року по грудень 2023 року який становить 40260 грн. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою, однак не досягнула віку 23-ох років, продовжує навчання у Державному професійно-технічному закладі освіти І рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі». Закінчує навчання 01 липня 2025 року. [PERSON] не працює, доказів отримання нею доходу суду не подано. Остання проживає з матір`ю [PERSON] , згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/007031357, сформованого 04 вересня 2023 року, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] забезпечує свою повнолітню доньку [PERSON] всім необхідним. Відповідач [PERSON] є працездатним, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів протилежного не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки, щодо утримання доньки, яка досягла повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до закінчення [PERSON] навчання у Державному професійно-технічному закладі освіти І рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі», а саме до 01 липня 2025 року, але не більше 23-хрічного віку. Відтак, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з [PERSON] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року і до закінчення [PERSON] навчання у Державному професійно-технічному закладі освіти І рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі», а саме до [INFO] , але не більше 23-хрічного віку. Суд вирішує питання про стягнення аліментів в межах строку навчання спільної дочки сторін у Державному професійно-технічному закладі освіти І рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі», а відтак позов задовольняє частково. Після закінчення навчання і до досягнення [PERSON] 23-хрічного віку за умови, що дитина буде продовжувати навчання, позивачка не позбавлена права заявити позов про стягнення аліментів, надавши докази того, що спільна дочка сторін продовжує навчання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial