Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

14.02.2024 до суду надійшов вказаний позов [PERSON] , який позивач мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , щодо якої спадкодавець склала заповіт на користь відповідачки [PERSON] . Зазначена квартира належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.06.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Карпушовою Ю.В. за реєстровим №2940. Право власності спадкодавця на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.07.2006, реєстраційний номер майна 15069249. Відповідачка [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON] по матері. На час відкриття спадщини позивачу [PERSON] виповнилось 60 років, тому він прийняв спадщину (обов`язкову частку спадщини) відповідно до ст.1241 ЦК України. Після смерті [PERSON] між сторонами склалися неприязні стосунки. Відповідачка забрала всі документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно, а також свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про шлюб спадкодавця з батьком відповідача та інші. 19.05.2015 відповідачка [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. було відкрито спадкову справу №63/2015. Позивач [PERSON] також звернувся до цього ж приватного нотаріуса з заявою про прийняття обов`язкової частки спадщини після померлої матері [PERSON] , яка була долучена до матеріалів спадкової справи №63/2015. Після подання заяви про прийняття спадщини відповідачка [PERSON] ухилилась від оформлення спадщини, необхідні документи нотаріусу не надала, свідоцтво про право на спадщину не отримала. З початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну приватний нотаріус ЗМНО [PERSON] тимчасово припинила діяльність. В порядку заміщення цього приватного н6отаріуса спадкову справу №63/2015 передано приватному нотаріусу ЗМНО Карташовій Т.М. 08.12.2023 постановою приватного нотаріусу ЗМНО [PERSON] позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до матеріалів спадкової справи не подано оригінали документів, що посвідчують зареєстроване право власності спадкодавця на спадкове майно. Оскільки оригінали документів, що посвідчують зареєстроване право власності спадкодавця на спадкове майно, знаходяться у відповідача, яка не має наміру оформити спадщину у встановленому законом порядку, в позасудовому порядку вирішити спір про визнання права власності на спадкове майно неможливо, тому позивач вимушений звернутись до суду. Просить визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 15.02.2024 вказаний позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 19.02.2024 від представника позивача адвоката Косякової З.М. надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 20.02.2024 у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Крім того, цією ж ухвалою від 20.04.2024 за клопотанням позивача у приватного нотаріуса ЗМНО Караташової Т.М. витребувано копію спадкової справи №63/2015, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 05.03.2024 від приватного нотаріуса ЗМНО Караташової Т.М. до суду надійшла витребувана копію спадкової справи. Ухвалою суду від 27.03.2024 підготовче провадження закрито, справа призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Косякова З.М. в судове засідання не прибули, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином через оголошення про виклик на веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Судом встановлено, що [INFO] \~в м.\~Запоріжжі померла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживала\~та була\~зареєстрована за\~адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.06.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Карпушовою Ю.В. за реєстровим №2940. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.07.2006, реєстраційний номер майна 15069249. Згідно з заповітом, посвідченим 13.07.2007 державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори Андреєвою Л.О., реєстровий №2-1353, [PERSON] заповідала всю належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 17.07.2015 вказаний заповіт на день смерті спадкодавця був чинним. 19.06.2015 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі вказаної заяви 19.06.2015 нотаріусом заведена спадкова справа №63/2015, у Спадкову реєстрі №57591226, яка є чинною, свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом не видавались. Також судом встановлено, що громадянка РФ [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . 31.07.2015 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Також судом встановлено, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 08.12.2023 приватний нотаріус ЗМНО Карташова Т.М., в порядку заміщення приватного нотаріуса ЗМНО Філіпової Л.П., відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не були надані документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, а саме документів, що підтверджують зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.\~У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. \~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право на обов`язкову частку у спадщині врегульовано статтею 1241 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . В даному випадку, суд враховує, що право на обов`язкову частку це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця, в силу прямої вказівки закону. Сутність права на обов`язкову частку полягає у тому, що на користь осіб, визначених у частині першій ст. 1241 ЦК України, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту. Також суд враховує ч. 3 ст. 1235 ЦК України, відповідно до якої заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Судом з`ясовано, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] (13.04.2015), її син позивач [PERSON] ( [INFO] ), якому на цей момент було 60 років, входить до кола спадкоємців першої черги та має право на обов`язкову частку у спадщині, тобто на половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, на підставі статті 1241 ЦК України. Отже, беручи до уваги двох спадкоємців першої черги за законом позивача та відповідача, які прийняли спадщину, інших спадкоємців немає, то позивач має право на обов`язкову частку у спадщині, яка складається із 1/4 частини квартири, що належала спадкодавцю [PERSON] . Водночас, оформити свої спадкові права він не може через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на спірну квартиру, у зв`язку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка) на майно, що належало померлій [PERSON] . Однак, на думку суду, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно, не позбавляє спадкоємця права на спадщину (обов`язкову частку), оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини. При цьому, судом встановлено, що право власності на майно квартиру [ADDRESS] було набуто померлою [PERSON] на законних підставах - відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.06.2006, копія якого міститься у спадковій справі, та право власності зареєстровано 03.07.2006 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 15069249. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину (обов`язкову частку), чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved