Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 08.07.2021 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501337436. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів. 12.08.2022 року змінено найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 року внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Банк належним чином виконав свій обов`язок та надав кредит позичальнику, а позичальник своїх зобов`язань не виконує, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором у розмірі 54579 грн 24 коп. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 501337436 в розмірі 54579 грн 24 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн. Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, але подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення направленого за зареєстрованим місцем проживання відповідача, але повторно не з`явилася у судове засідання без поважних причин, не подала відзив на позов, а тому суд вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25.04.2024 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 08.07.2021 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 501337436, згідно якого остання отримала кредит в сумі 43000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 45 % річних, строком на 60 місяців по 08.07.2026 року включно. 12.08.2022 року змінено найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 року внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Із розрахунку заборгованості за кредитом позичальника [PERSON] по кредитному договору № 501337436 від 08.07.2021 року слідує, що заборгованість [PERSON] перед АТ «Сенс Банк» станом на 28.02.2023 року становить 54579 грн 24 коп., з яких заборгованість за кредитом - 37004 грн 31 коп.; заборгованість по відсотках - 15574 грн 93 коп. Останній платіж [PERSON] здійснила 08.02.2022 року, а тому у АТ «Сенс Банк» виникло право на дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Зазначені обставини підтверджуються даними оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501337436, паспорта споживчого кредиту, даними акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501337436, що підписані [PERSON] , розрахунком заборгованості за кредитом, меморіальним ордером № 385096437 від 08.07.2021 року, виписками по особовим рахункам з 08.07.2021 року по 28.02.2023 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки по рахунку відповідача банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, а відповідач кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Оскільки умови кредитного договору № 501337436 від 08.07.2021 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] , відповідачем не виконано, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст. 526, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 08.07.2021 року у розмірі 54579 грн 24 коп., а отже позов АТ «Сенс Банк» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3028 грн, сплата якого документально підтверджується меморіальним ордером № 221164777 від 08.02.2024 року. На підставі ст.ст. 202, 207, 526, 626, 628, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved