Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

26.08.2022 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 13.12.1997 року [PERSON] та [PERSON] 13.12.1997 року зареєстрували шлюб, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2011 року шлюб між відповідачами було розірвано. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] та у актовому записі про народження останньої відомості про батька записані згідно зі ст. 133 СК України. Після припинення подружніх відносин [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю, остання займалася його вихованням без участі батька. [PERSON] протягом усього часу жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, оскільки не вважає себе його біологічним батьком. Поряд з цим, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього [PERSON] , [INFO] , не забезпечувала будь-яких його першочергових потреб, а їх житло постійно було в занедбаному та не придатному до нормального життя стані. З даного приводу остання притягалася до адміністративної відповідальності. Крім того, з 30.11.2023 року малолітній поміщений до притулку для дітей. Враховуючи наведене, просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , передати його органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого влаштування до сімейних форм виховання, а також стягнути з кожного із відповідачів на користь законного представника дитини аліменти на його утримання в розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.05.2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Здиги Б.В. про зупинення провадження у даній справі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що [PERSON] не є його сином, а відомості про нього як про батька дитини записані в силу положення ст. 133 СК України. Протягом усього життя неповнолітнього він не брав жодної участі у його вихованні чи утримання, оскільки не вважає дитину своїм сином. Із позовом про виключення із актового запису відомостей про нього, як про батька [PERSON] , [INFO] раніше він не звертався, оскільки не вбачав такої необхідності. Додатково зазначив, що він є здоровий, працездатний, на обліку у лікарів не перебуває, інших осіб на своєму утриманні немає, розмір його середньомісячного заробітку становить близько 10000 грн. У задоволенні позову в частині пред`явлених до нього позовних вимог просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя, а також ствердив, що останній не є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим заявлені до нього позовні вимоги є безпідставними. Відповідач [PERSON] , буду чи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Його батьками вказані: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (витяг № 00037665893 від 29.11.2022 року), відомості про батька [PERSON] , [INFO] , - відповідача [PERSON] внесені на підставі ст. 133 СК України (а.с. 11-12). Статтею 133 СК України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Заперечуючи щодо свого батьківства відносно малолітнього [PERSON] відповідач [PERSON] посилався на ту обставину, що він не є його біологічним батьком, однак будь-які докази на її підтвердження станом на дату постановлення даного судового рішення суду не надані. Відтак, суд вважає доведеним, що відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. В обґрунтування заявлених позовних вимог Орган опіки та піклування Луцької міської ради зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, виходячи із інтересів дитини, останніх необхідно позбавити батьківських прав. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Як встановлено судом, 27.06.2022 року [PERSON] звернувся до начальника Служби у справах дітей Луцької міської ради із заявою з приводу невиконання [PERSON] своїх батьківських прав (а.с. 13). 06.07.2023 року комісією Служби у справах дітей Луцької міської ради за наслідками обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] складено акт, зі змісту якого слідує, що останній проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , в незадовільних умовах, які потребують покращення з метою належного виховання та розвитку дитини. У сім`ї виникають конфлікти (а.с. 14). Відповідно до інформаційного листа КЗ «Луцький НВК ЗОШ І-ІІ степенів № 7 - Природничий ліцей» Луцької міської ради № 01-21/57 від 19.07.2022 року, мати [PERSON] рідко цікавилася навчанням та успіхами сина та рідко відвідувала батьківські збори. Дитина навчається на середньому рівні (а.с. 15). 25.08.2023 року комісією Служби у справах дітей Луцької міської ради за наслідками повторного обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] складено акт, зі змісту якого слідує, що останній продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] , в незадовільних умовах, які потребують покращення з метою належного виховання та розвитку дитини. У сім`ї виникають сварки та конфлікти (а.с. 16). Із листа Управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді «Про сім`ю [PERSON]» № 35-26/286 від 02.09.2022 року вбачається, що через незадовільні умови для проживання за адресою: [ADDRESS] , малолітній [PERSON] , [INFO] , немає місця ні для сну, ні для навчання, ні для відпочинку. Зі слів сусідів встановлено, що мати дитини не виконує батьківські обов`язки та не приділяє уваги його вихованню та догляду (а.с. 17-19). Як вбачається із повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області № 27635/50/04-22 від 14.09.2022 року, 21.08.2022 року до правоохоронного органу надійшло звернення від [PERSON] , за наслідками розгляду якого відносно [PERSON] було складено адміністративні матеріали за фактом неналежного виховання нею свого малолітнього сина [PERSON] (а.с. 20). Як вбачається із повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області № 21684/50/04-22 від 27.11.2022 року, 23.12.2022 року до правоохоронного органу надійшло звернення від [PERSON] , за фактом зникнення безвісти його брата - малолітнього [PERSON] , [INFO] . В ході проведення перевірки було встановлено, що його мати [PERSON] не знає де її дитина, у їхньому житлі були антисанітарні умови (а.с. 22). Згідно листа КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 22 Луцької міської ради» № 2-31/246 від 13.12.2022 року, [PERSON] був відсутній на навчанні у закладі освіти протягом більш як 50 днів без поважних на те причин. Під час виходу за місцем проживання встановлено, що у кімнаті малолітнього безлад та санітарія, а його місцезнаходження, у тому числі й за участі матері, виявити не вдалося (а.с. 21). 21.12.2022 року [PERSON] взятий на облік Служби у справах дітей Луцької міської ради як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, через невиконання його матір`ю батьківських обов`язків (а.с. 9). Згідно листа Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. № 41934/50/04-23 від 10.01.2023 року, відносно [PERSON] за фактом неналежного виконання батьківських обов`язків вчергове було складено адміністративні матеріали (а.с. 23). Із акту обстеження умов проживання [PERSON] від 17.01.2023 року слідує, що за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , останній не забезпечений місцем для відпочинку та навчального процесу. У квартирі брудно, одяг розкиданий, санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний (а.с. 24). 30.11.2023 року малолітнього [PERSON] було поміщено до притулку для дітей, через самовільне залишення сім`ї, у зв`язку з непорозумінням з матір`ю. Зазначене підтверджується відповідним листом Притулку для дітей Служби у справах дітей Волинської ОДА № 499 від 01.12.2023 року (а.с. 25). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.12.2023 року за адресою: [ADDRESS] , умови для розвитку, навчання та виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] вкрай незадовільні (а.с. 26). У свою чергу, 16.012023 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Луцької міської ради із заявою в якій зазначив, що він не є біологічним батьком [PERSON] та будь-якої участі у його вихованні не приймає (а.с. 27). В ході розгляду справи відповідач [PERSON] не заперечував тієї обставини, що будь-яких батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , він не здійснює та ніколи не здійснював. 14.12.2023 року Службою у справах дітей Луцької міської ради було складено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] » № 339 від 14.12.2023 року. В основу вказаного висновку покладені усі вищевказані обставини, правова оцінка яким надана судом (а.с. 6-8). Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 801-1 від 21.12.2023 року було затверджено висновок Служби у справах дітей «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] » № 339 від 14.12.2022 року (а.с. 5). Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі не піклувалися про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не цікавилися його навчанням, не брали участі у підготовці до самостійного життя, не забезпечували необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувалися з ним в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляли інтересу до його внутрішнього світу та не сприяли засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Луцької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] і його подальшому життю. Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що у разі виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини [PERSON] , дана обставина може стати підставою для перегляду даного судового рішення за нововиявленими обставинами. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є здоровими, працездатними, на обліку у лікарів не перебувають, інших осіб на своєму утриманні жоден з них немає. Відповідач [PERSON] отримує середньомісячний заробіток в сумі 10000 грн.; будь-які відомості про доходи відповідачки [PERSON] в ході розгляду справи не здобуто. Доказів іншого сторонами суду надано не було. Малолітній [PERSON] , [INFO] є здоровим, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання сина - малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частки від усіх видів заробітків (доходу), але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку, з кожного, щомісячно. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява Органу опіки та піклування Луцької міської ради до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що Орган опіки та піклування Луцької міської ради при зверненні до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зі змісту позовної заяви слідує, що Органом опіки та піклування Луцької міської ради було заявлено три позовні вимоги, а саме: немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) та майнового характеру (про стягнення аліментів). Так, у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір, який підлягав би сплаті за вищевказані позовні вимоги, виходячи зі змісту позовних вимог, становить загальну суму 12112 грн., з яких: 3028 грн. за кожну із вимог про позбавлення батьківських прав до кожного з відповідачів та 3028 грн. за кожну із вимог про стягнення аліментів до кожного з відповідачів. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», тому, виходячи із положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в загальному розмірі 12112 грн. з яких: 6056 грн. (по 3028 грн. за кожну вимогу) із [PERSON] та 6056 грн. (по 3028 грн. за кожну вимогу). На підставі ст.ст. 164-167, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved