Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

03.10.2023 позивач звернувся до Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ Орган\~опіки та\~піклування Приморської\~районної адміністрації\~Одеської міської\~ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів. 23.10.2023 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі. 23.10.2023 ухвалою суду роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів в три самостійні провадження. 20.11.2023 протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду справу передано до розгляду головуючому судді Павлик І.А. 30.11.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 12.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги визнає частково та просить стягувати аліменти у розмірі від усіх видів заробітку з додатками: копія довідки про взяття на облік платника податків та витяг з реєстру платників єдиного податку. 19.12.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить стягувати аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки від усіх доходів. 14.02.2024 у судовому засіданні долучено до матеріалів справи Витяг № 139539 про другу групу єдиного платника податку. 14.02.2024 ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7 стосовно відповідача [PERSON] 19.03.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 19.03.2024 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. 19.04.2024 на виконання ухвали суду від 14.02.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли дані з реєстру застрахованих осіб. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 07.09.2018 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2191, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2023 у справі № 522/19177/23. За час шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] (свідоцтво про народження від 05.12.2020, Серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса)). Рішення суду від 14.02.2024 у справі № 522/21589/23 місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . визначено разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації або місцем її тимчасового проживання. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України\~закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з ч. 2 \~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ч.\~3\~ст.\~ 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.\~182\~СК України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК\~України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2023 становить 2 272,00\~ грн, а згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2024 становить 2 563,00 грн та є таким, який відповідно до ст.\~180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи їх розмір [PERSON] зазначила, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який позивачка сама не зможе забезпечити постійно, оскільки зростаючи, їх дитина потребуватиме все більше матеріальних витрат, як то придбання одягу, взуття, розвиткових ігор, книг, відвідування закладів фізичного та естетичного розвитку для дітей. Разом з тим, в якості доказів щомісячних витрат на дитину позивачем до матеріалів справи долучено лише довідку від 20.09.2023 про те, що [PERSON] з 01.02.2023 відвідує дитячу студію НАМчин за напрямками: «Мама і малюк» та «Творча майстерня». Вартість відвідування 1\~600,00 грн в місяць. Будь-яких інших доказів понесення щомісячних витрат на дитину матеріали справи не містять, як не містять і розрахунку чи обґрунтування витрат матері на дитину в місяць. Згідно відомостей наданих 19.04.2024 ГУ ПФУ в Одеській області [PERSON] за 2021 рік отримав доходи у розмірі 72\~500,00 грн, за 2022 рік 13\~000,00 грн, за 2023 рік 0 грн. У відзиві відповідач зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та взмозі сплачувати частки доходу виходячи із середнього заробітку в регіоні. Доказів про наявність у [PERSON] на праві приватної власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна позивачем не надано та клопотання про витребування судом відповідних доказів позивачем не заявлялось. Надавши належну оцінку зазначеним доводам позивача та поданим нею доказам, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідною сумою аліментів є саме 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Визначаючи розмір аліментів на дитину, ураховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів). Суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст.\~192 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову відповідно до положень п. 3 ч.\~1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial