Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

07.12.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 01 грудня 2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, від якого вони малолітніх дітей не мають. В обґрунтування вимог вказав, що спільне життя не склалося, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам. Крім того, позовну заяву про розірвання шлюбу, яку було подано відповідачкою за заявою її представника залишено без розгляду, вказане свідчить про небажання [PERSON] розірвати шлюб, що змушує його звернутися до суду з позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 04.03.2024 року представником відповідачки електронною поштою подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказало, що після початку війни сторони були вимушені проживати окремо у зв`язку із тим, що позивач є військовозобов`язаним, перебуває за кордоном України та не в`їжджає на її територію з метою уникнення мобілізації. В подальшому, оскільки м.Херсон знаходиться у зоні бойових дій, задля своєї власної безпеки відповідачка також повинна була виїхати за межі України. На фоні стресів, нестабільності та інших негативних факторів відносини між сторонами почали погіршуватися, внаслідок чого вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Однак, оскільки остаточні відносини між сторонами не розірвано, залишились почуття, то відповідачка вважала свій позов про розірвання шлюбу поданим передчасно, внаслідок чого подала заяву про залишення його без розгляду. Відповідачка впевнена, що вони з позивачем ще зможуть владнати відносини між собою, порозумітись та зберегти шлюб. Представником позивача подано заяву у якій вказала, що проти надання сторонам строку на примирення заперечує, оскільки подружжя перебувало у шлюбі нетривалий час, більшість з якого позивач перебував у рейсах (по роду своїх занять), дітей від шлюбу сторони не мають. Відносини сторін остаточно розірвані ще до початку повномасштабного вторгнення країни агресора, сторони проживають у різних країнах, заходи з примирення є неможливими. Між сторонами склалися неприязні стосунки, які унеможливлюють навіть спілкування в телефонному режимі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.03.2024 р. провадження у справі зупинено у зв`язку із наданням сторонам строк на примирення тривалістю 1 місяць. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2024 р. провадження у справі поновлено, продовжено судовий розгляд. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, представником подано заяву про розгляд справи у відсутність, вказала, що примирення між сторонами не відбулося, заходів для цього з жодної сторони не вживалося. Між сторонами наявний майновий спір, який знаходиться в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (суддя Майдан С.І.), який буде вирішено шляхом укладення мирової угоди. Позивач не бажає поновлювати подружні стосунки, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Відповідачка та її представник в судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01 грудня 2018 року у Херсонському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.12.2018 року (арк. справи 5). Від подружніх відносин сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені, подружжя проживають окремо, ведуть окреме господарство. Судом надавався строк на примирення, який не дав результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу, внаслідок чого, суд дійшов висновку про неможливість подальшого збереження сім`ї. За таких обставин збереження сім`ї між подружжям неможливо. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, безрезультатність наданого строку на примирення, дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено про зміну їх прізвищ, а тому суд вважає можливим залишити без змін після розірвання шлюбу прізвища сторін. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved