Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

19 липня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Після народження дитини шлюбні відносини між сторонами припинилися, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям була придбана квартира [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру 04 березня 2021 року було зареєстровано за відповідачем. Позивач вважає, що квартира є спільною сумісною власністю сторін, оскільки набута ними під час шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач неодноразово пропонувала відповідачу укласти договір про поділ майна, однак такі пропозиції були проігноровані відповідачем, сторони не дійшли згоди щодо поділу майна. Місце проживання позивача та дитини зареєстроване у вказаній квартирі, в якій вони спільно проживали до розірвання шлюбу та проживають станом на сьогоднішній день. Таким чином наявні підстави для збільшення частки та визнання за позивачем права власності на 3/4 частки квартири. За таких обставин позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 3/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2023 року дану справу передано головуючому судді Мелещенко Л.В. Ухвалою суду від 21 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху. 18 вересня 2023 року представником позивача усунуто недоліки. Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13 жовтня 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Під час перебування у шлюбі сторони по справі придбали квартиру [ADDRESS] , площею 50,2 кв.м. У позовній заяві позивач просить здійснити поділ спільного майна шляхом визнання за нею права власності на 3/4 частку у ній, мотивуючи наявністю на її утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Дані позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки обраний спосіб захисту свого права не є ефективним та не вирішить спір по суті, а також відсутні правові підстави для відступу судом від засад рівності часток при поділі майна. У позовній заяві позивач не вказує на наявність обставин, які б свідчили про необхідність відступу від засади рівності часток (а.с. 50-53). У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу за відсутності сторони позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, оскільки підстав для відходу від рівності часток немає, просить поділити спірну квартиру по 1/2 частині, також зазначає, що заборгованості по аліментах немає. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 жовтня 2015 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] до [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 8). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 серпня 2019 року (а.с.9). Позивач [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи № 5534 та № 5533 (а.с. 13-14) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , розмір частки 1 (а.с. 15-16). 05 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЗ», Продавцем, та [PERSON] , Покупцем, укладено договір №05/08/16-г купівлі-продажу нерухомого майна (квартири на мансардному поверсі), яке буде створено в майбутньому, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця нерухоме майно, яке буде створено в майбутньому, а Покупець зобов`язується прийняти нерухоме майно у відповідності до умов договору та оплатити його вартість. Предметом договору є квартира на мансардному поверсі загальною площею 50,20 кв.м, розташована над 7-им поверхом у 1-му під`їзді над квартирою [ADDRESS] (а.с.57-59). 01 березня 2021 році складений Акт приймання-передачі квартири на мансардному поверсі № 28а між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сторона 1», та [PERSON] , «Сторона 2», відповідно до якого Сторона 1 передала, а Сторона 2 прийняла квартиру на мансардному поверсі, визначене договором № 05/08/16-г від 05 серпня 2016 року (а.с. 60). Відповідачем здійснювалася оплата за квартиру, згідно договору купівлі-продажу від 05 серпня 2016 року (а.с. 61). Як вбачається з копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.62). На квартиру [ADDRESS] , складено технічний паспорт (а.с.63-66). 29 травня 2023 року [PERSON] зверталася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.67-68). Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 травня 2023 року (а.с. 70-71). Відповідачем здійснювалася сплата аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с.73-74). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників, відсутня інформація щодо [PERSON] , [INFO] (а.с. 75). Згідну звіту про оцінку майна, вартість квартири [ADDRESS] , становить 615700,00 грн (а.с.82-87). Частина четверта статті 4 Цивільного процесуального кодексу України надає право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності з положеннями статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] , набута сторонами під час шлюбу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем шлюбний контракт не укладений, будь-якої домовленості щодо поділу майна немає. До суду позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, що він приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його не в інтересах сім`ї чи будь-яким іншим способом діяв не в інтересах сім`ї. Посилання позивача на те, що з нею залишився проживати син, не є безумовною підставою для відступу від засад рівності часток подружжя, крім того, позивачем не надано жодних доказів, що розмір аліментів, який вона одержує, є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування неповнолітньої дитини. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, у відповідності до статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України, на підтвердження того, що відповідач неналежним чином сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина. Натомість відповідач у заяві від 23 квітня 2024 року вказує про відсутність заборгованості по аліментам. Враховуючи вказані обставини, суд не вбачає підстав для відступу від засад рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ майна сторін. З вказаних підстав спірна квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності, а частки сторін рівними, тому суд приходить до висновку про визнання за позивачем та відповідачем право власності на дану квартиру кожному по 1/2 частині. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка слідчим суддею не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial