Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить виділити їй в натурі квартиру [ADDRESS] , яка складається із прихожої, площею 9,6 м.кв., житлової кімнати, площею 18,8 м.кв., житлової кімнати, площею 15,3 м.кв., кухні, площею 7,1 м.кв. що становить 68/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] , припинивши право спільної часткової власності на це майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона відповідно до Договору від 09 червня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №1974, придбала у виконкому Болехівської міської ради квартиру [ADDRESS] , що становить 68/100 часток двоповерхового будинку. Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 04 березня 2024р. вказана квартира, що становить 68/100 часток будинку, складається із прихожої, площею 9,6 м.кв., житлової кімнати, площею 18,8 м. кв., житлової кімнати, площею 15,3 м.кв., кухні, площею 7,1 м.кв., загальною площею 50,8 м.кв. Згідно висновку про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд № 2548 від 04 березня 2024 року вбачається, що вартість квартири [ADDRESS] становить 102 988,00 грн. Отже, після придбання квартири у 1992 році, вона використовує вказане житло за цільовим призначенням, не створюючи перешкоди іншим співвласникам майна, оскільки вказана квартира є відокремлена та має окремий вхід. Тобто, на даний час між її квартирою та іншою квартирою, що перебуває у власності відповідача уже нічого спільного немає, в кожного є свій вхід до житла, а тому весь будинок на даний час є вже фактично повністю розділений між сторонами. Однак, для належного використання та розпорядження придбаною нею квартирою, необхідно виділити в натурі частки із спільної часткової власності. Без виділення часток, позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном та провести реєстрацію права власності, оскільки державний реєстратор вимагає договір про виділ в натурі частки із спільного майна або рішення суду. Для встановлення можливості виділу в натурі частки у будинку (квартири [ADDRESS] ), позивач звернулася до експерта по інвентаризації нерухомого майна та відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна встановлено, що за технічними показниками частка житлового будинку є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділено в натурі. А тому, враховуючи наведене, позивач змушена звернутися до суду про виділ в натурі частки у будинку, яка є у її власності. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося. Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача, надавши заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, в судове засідання не з`явився. У заяві зазначив, що з долученого висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, 68/100 часток житлового будинку є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі. Частка позивача складає окремий об`єкт нерухомого майна, що дає можливість зробити висновок, що права співвласника - відповідача по справі Болехівської міської ради, в результаті виділення належної їй частки із спільного нерухомого майна, порушені не будуть, а тому є всі підстави для виділу в натурі цієї частки зі спільної часткової власності. (а.с. 24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що відповідно до Договору від 09 червня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №1974, [PERSON] придбала у виконкому Болехівської міської ради народних депутатів квартиру [ADDRESS] , що становить 68/100 часток двоповерхового будинку (а.с.5-6). Згідно технічного паспорту на квартиру від 04 березня 2024 року вказана квартира складається із прихожої, площею 9,6 м.кв., житлової кімнати, площею 18,8 м.кв., житлової кімнати - площею 15,3 м.кв., кухні - площею 7,1 м.кв., загальною площею 50,8 м. кв. (а.с 7-8). З висновку про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд № 2548 від 04 березня 2024 року вбачається, що вартість квартири [ADDRESS] становить 102 988,00 грн. (а.с.10). Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, складеного ФОП [PERSON] , за технічними показниками частка житлового будинку (кв. [ADDRESS] ) є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст.361 ЦК України). Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Застосований спосіб захисту прав позивача відповідає зазначеним положенням ЦК України та є ефективним, оскільки співвласник майна, що перебуває у спільній часткові власності двох осіб, має право як на виділ своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), так і на її поділ (стаття 367 ЦК України). Кожен з цих способів передбачає виділення співвласнику в натурі відокремленої частини майна, яка відповідає розміру його частки у праві власності. Правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Зазначення у судовому рішенні, яким позивачу виділено частину спірного будинку, також частини цього будинку, яка залишається (виділяється) відповідачці, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, таким, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Такий підхід відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 462/1585/16-ц, від 08 березня 2023 року у справі № 559/1923/17. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що 68/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] , є відокремленою частиною будинку з самостійним виходом, тому вказана квартира може бути виділена в натурі позивачу. За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги позивача законними та доведеними та вважає за можливе задовольнити їх в повному обсязі.

Outcome: approved