Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] вказувала, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в якому позивачу [PERSON] належать на праві спільної часткової власності 9/20 часток на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 лютого 2024 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Омельницькою Н.В., зареєстрований в реєстрі № 146, та відповідачу [PERSON] \~ належить на праві спільної часткової власності інші 11/20 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 жовтня 2019 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Радіоновою Т.І., зареєстрований в реєстрі № 4- 268. Представник зазначила, що позивач [PERSON] фактично користується частиною будинку літ. «А-1», загальною площею 52,0 кв.м, житловою площею 30,3 кв.м (складається з приміщень: № 1-1, № 1-2, № 1-3, № 1-4, № 1-5, № 1-6; № І), верандою літ. «а2», ганком літ. «а3»., підвалом літ. «пд», літньою кухнею літ. «Б», сіньми літ. «б», сараєм літ. «И», вбиральнею літ. «Л», колонкою літ. «К», 1/2 частиною огорожі № 1, 1/2 частиною огорожі № 3, огорожею № 4, № 5; а відповідач [PERSON] користується іншою частиною житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 64,00 кв.м, житловою площею 43,00 кв.м (складається з приміщень № 2-2, № 2-3, № 2-4, № 2-5, № 2-6, № 2-7; № ІІ), тамбуром літ. «а», ганком літ. «а1», літньою кухнею літ. «Г», сараєм літ. «Д», гаражем літ. «Е», сараєм літ. «Ж», вбиральнею літ. «З», 1/2 частиною огорожі № 1, 1/2 частиною огорожі № 3, огорожею № 2, № 6. Спорів щодо користування приміщеннями у житловому будинку між співвласниками немає, оскільки між ними (та попередніми власниками) давно склався порядок користування житловим будинком. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, за технічними\~ показниками, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами може бути поділено на два самостійних об`єкта нерухомого майна з відокремленим входом у приміщення. Ухвалою від 27 березня 2024 року відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання на 02 травня 2024 року. Копії ухвали і позовної заяви відповідач [PERSON] отримала в приміщенні суду 12 квітня 2024 року. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. Інших процесуальних заяв по суті справи від учасників справи не надходило. В підготовче засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просив справу слухати без її участі, та вказала, що позов вона визнає повністю та не заперечував проти його задоволення. Третя особа Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись із заявою відповідача [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що така заява не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, оскільки подана нею особисто. Від так, визнання відповідачем позову не порушує її права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. В підготовчому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Спірним є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , в якому 9/20 часток належать на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 лютого 2024 року приватним нотаріусом ХРНО Омельницькою Н.В. за реєстр. № 146; а інші 11/20 часток - належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08 жовтня 2019 року державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області за реєстр. № 4- 268. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 14 березня 2024 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташовані житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», «А2-1», літ. «А3-1», з підвалом літ. «пд», тамбуром літ. «а» і верандою літ. «а2», загальною площею 116,00 кв.м, житловою площею 73,3 кв.м (складається з приміщень: № 1-1, № 1-2, № 1-3; № 1-4; № 1-5;№ 1-6; № І, № 2-2; № 2-3; № 2-4; № 2-5; № 2-6; № 2-7; № ІІ), та надвірні будівлі і споруди: ганки літ. «а1» і літ. «а3», літні кухні літ. «Б» і літ. «Г», сіни літ. «б», сараї літ «Д», літ. «Ж» та літ. «И», гараж літ. «Е», вбиральні літ. «З» і літ. «Л», колонка літ. «К», огорожа № 1-6. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За правилами ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається із представленого позивачем разом із позовом висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виготовленого ФОП [PERSON] , який є експертом з технічного обстеження будівель і споруд та сертифікованим інженером, технічні показники об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , дозволяють здійснити його поділ шляхом утворення двох нових об`єктів нерухомого майна. Так, висновком фахівця передбачено, що новоутворений об`єкт 1, який перебуватиме у володінні і користуванні [PERSON] складатиметься з наступного: житловий будинок літ. «А-1» (прим. № 1-1, №\~ 1-2, № 1-3; № 1-4; № 1-5; № 1-6; № І) загальною площею 52,0 кв.м, житловою площею 30,3 кв.м, веранда літ. «а2», ганок літ. «а3», підвал літ. «пд», літня кухня літ. «Б», сіни літ. «б», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Л», колонка літ. «К», 1/2 частина огорожі № 1, 1/2 частина огорожі № 3, огорожа № 4, № 5. За запропонованим варіантом вищезазначене нерухоме майно буде самостійним об`єктом, оскільки матиме відокремлений вхід в приміщення. Висновком також передбачається, що новоутворений об`єкт 2, який перебуватиме у володінні і користуванні [PERSON] складатиметься з наступного: житловий будинок літ. «А-1» (приміщення № 2-2, № 2-3, № 2-4, № 2-5, № 2-6, № 2-7, № ІІ) загальною площею 64,0 кв.м, житловою площею 43,0 кв.м., тамбур літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Д»,\~ гараж літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ. «З», 1/2 частина огорожі № 1, 1/2 частина огорожі № 3, огорожа № 2, огорожа № 6. За запропонованим варіантом вищезазначене нерухоме майно буде самостійним об`єктом, оскільки матиме відокремлений вхід в приміщення. Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 01 грудня 2000 року, в справі № 2-1, був визначений порядок користування земельною ділянкою між попередніми співвласникам житлового будинку [PERSON] і [PERSON] . Суд, враховуючи усталений фактичний порядок користування будинком та висновок про можливість поділу спірного будинку, який не передбачає втручання у основні конструктивні елементи житлового будинку, та вказаний будинок фактично складається з двох ізольованих частин, і що позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо поділу будинку, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved