Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

19.02.2024 позивач - Акціонерне товариства «Таскомбанк» в особі представника Косатого Дениса Анатолійовича звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за Кредитним договором №1455290918 від 11.03.2021 в сумі 113\~356,54 грн в тому числі: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 70\~318,66 грн, заборгованість по річним процентам 4,31 грн, заборгованість по щомісячним процентам 43\~033,57 грн, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 11.03.2021 між ТОВ ФК «ЦФР», правонаступником за правом вимоги якого є АТ «Таскомбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №1455290918, за умовами якого відповідачу як позичальнику був наданий кредит у розмірі 70318,66 грн на 36 місяців під фіксовані відсотки. 12.03.2021 права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016. Як повідомив представник позивача, умови кредитного договору позичальником не були виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 22.01.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1455290918 від 11.03.2021 становить 113356 грн 54 коп. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 07.03.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 01.04.2024. Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві та у додатково поданих до суду заявах просив суд розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув та про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 23.04.2024 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11.03.2021 між ТОВ ФК «ЦФР» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1455290918 за умовами якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 70318,66 грн на 36 місяців. Відповідач, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, погодженому у паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5290918. Кредит відповідачем був отриманий шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у кредитному договорі. ТОВ ФК «ЦФР» видало відповідачеві як позичальнику кредитні кошти у сумі 70318,66 грн, що підтверджується копією виписки по рахунку від 22.01.2024. 12.03.2021 права вимоги до відповідача за кредитним договором №1455290918 відступлені первісним кредитором позивачеві - АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, укладеним між ним та ТОВ ФК «ЦФР». Відповідно до умов цього договору та Витягу прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №1455290918 від 12.03.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Матеріали справі містять докази укладання договору про відступлення права вимоги, докази сплати позивачем первісному кредитору відповідача грошових коштів як оплату за відступлені права вимоги до боржників, докази переходу права вимоги від ТОВ ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк». Як свідчать наявні у справі докази (розрахунок заборгованості відповідача, банківська виписка по особовому рахунку відповідача), відповідач як позичальник кредитні кошти отримав, однак не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору, у зв`язку з чим станом на 22.01.2024 заборгованість останнього за Кредитним договором №1455290918 від 11.03.2021 становила 113356,54 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 70318,66 грн; заборгованості по річним процентам 4,31 грн та заборгованості за щомісячними відсотками у сумі 43033,57 грн. Як зазначено у позові, позивач неодноразово повідомляв відповідача про необхідність погашення заборгованості, однак такі повідомлення залишені відповідачем без належного реагування, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у примусовому порядку. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до\~частин першої\~і другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша статті 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. \~ \~ \~ \~Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не\~отримав повідомлення\~про передачу\~права вимоги іншій особі,\~не позбавляється\~обов`язку\~погашення заборгованості,\~а лише\~має право\~на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не\~звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. На підтвердження розміру заборгованості відповідача позивачем надана виписка по особовому рахунку відповідача. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у суді своїм правом на участь у судових засіданнях, на подання доказів не скористався. Надаючи оцінку доказам, поданим позивачем, суд зазначає, що первісний кредитор ТОВ ФК «ЦФР», надавши відповідачеві обумовлену кредитним договором суму коштів, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 113\~356,54 грн в тому числі: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 70\~318,66 грн, заборгованість по річним процентам 4,31 грн, заборгованість по щомісячним процентам 43\~033,57 грн. Також позивачем доведено, що він на виконання умов договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 № ТАСЦФР-10-2016 отримав право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. За даних обставин суд доходить висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягненням з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором №1455290918 від 11.03.2021 у загальному розмірі 113356,54 грн. На підставі статей 133,141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved