Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 5 000, 00 грн, щомісячно, починаючи з 29.02.2024 року і до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] . Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 10.09.2005 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . У вересні 2008 року шлюб між ними було розірвано. Їх дочка за домовленістю сторін після розірвання шлюбу проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні. З моменту розірвання шлюбу вона не зверталась до суду за стягненням аліментів на утримання дочки, за усною домовленістю відповідач на власний розсуд мав самостійно перераховувати на картковий рахунок дочки грошову допомогу у розмірі не менше 2 000,00 грн, а також приймати участь у додаткових витратах на дитини. Вказана допомога надавалась не регулярно, а починаючи з 2019 року відповідні платежі зійшли на нуль, на даний час відповідач категорично відмовляється в добровільному порядку сплачувати грошові кошти, відповідач повністю відсторонився від надання батьківської підтримки дитині, як матеріальної, моральною так і духовної. Беручи до уваги збільшення віку дитини, зростають і витрати на її утримання, пов`язані із забезпеченням їй гідного життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.03.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 29-30). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 33). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції на останню відому адресу реєстрації, причини неявки суду невідомі. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, які 04.04.2024 року отримані за довіреністю (а.с. 40), крім того листи направлятись на його електронну адресу. 17.04.2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, однак вказані документи не містять інформації про електронний цифровий підпис, 18.04.2024 року до суду повторно надійшов відзив, однак він поданий з порушення норм ЦПК України (відсутні відомості направлення позивачу примірника відзиву, підписаного ЄЦП), а тому не беруться судом до уваги. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку сторін у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками, якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.05.2006 року (а.с. 8). 03.09.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивачем [PERSON] на підтвердження понесених витрат на утримання дочки [PERSON] надано: довідку Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. І.Сікорського» № 1620 від 19.02.2024 року, відповідно до якої [PERSON] є студентом 1 курсу, факультету прикладної математики і закінчує університет 30.06.2027 року (а.с. 10), акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.02.2024 року ТОВ А-МЕДІКАЛ, фіскальні чеки про оплату від 17.02.2024 року, ультразвукове обстеження щитоподібної залози від 17.02.2024 року та 13.08.2021 року, результати аналізів «Діла» та чек до них від 23.02.2024 року, консультативний висновок спеціаліста Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» (а.с. 17-23). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Неповнолітня дочка - [PERSON] , проживає разом з позивачем [PERSON] , що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Суд констатує, що аліменти - це платіж, спрямований на утримання дітей, і повинен бути достатнім для цього та співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", яким встановлений прожитковий мінімум для дітей віком 6 до 18 років - 3 196,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін, потреби дитини цього віку, потреби по навчанню, що відповідач є особою працездатного віку, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати дочку, яка потребує матеріальної допомоги та відсутність доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати дочці. Суд, оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача враховує наявність у сторін неповнолітньої дитини, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в утриманні дочки, діючи виключно в найкращих інтересах дитини виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення її права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дитиною повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати дочку, враховуючи відсутність даних та належних і допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину та вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 5 000,00 грн щомісячно починаючи з 29.02.2024 року і до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] . На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 073,60 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved