Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ПРИВАТНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛIННЯ ПОКРОВСЬКЕ» (далі ПРАТ «ШУ «Покровське») та ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (даті ТОВ «ШБК») про відшкодування\~моральної шкоди,\~отриманої внаслідок\~трудового каліцтва\~та професійних\~захворювань, в обґрунтування якого вказав, що з 15.08.2005 по 02.02.2014 він перебував у трудових стосунках із ПРАТ «ШУ «Покровське», звідки був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Також з 01.08.2016 по 15.02.2023 він працював у ТОВ «ШБК». Під час трудової діяльності на ПРАТ «ШУ\~«Покровське»18.03.2010\~в нього\~було трамовано\~ліве око,\~про що\~було складено\~акт розслідування\~нещасного випадку\~Н-5\~та акт\~Н-1\~про нещасний\~випадок.\~За наслідками\~травми йому\~було встановлено\~діагноз:\~трофічний кератит,\~рубець в\~області лімба\~с імпрегнацією\~вугільного пилу,\~псведоптеригіум лівого\~ока,\~що стало\~причиною зниження\~та розладу\~зору.\~Під час\~трудової діяльності\~у ТОВ\~«ШБК» він\~підлягав впливу\~надмірного фізичного\~навантаження,\~шуму,\~пилу в концентраціях,\~перевищуючих гранично\~допустимі норми.\~Внаслідок важкої\~праці,\~запиленості та\~впливу шуму\~він отримав\~професійні захворювання:\~хронічний бронхіт\~ІІ-ст.,\~фаза затихаючого\~загострення,\~дифузний пнемовсклероз,\~ЛН І-ІІ\~ст.\~за змішаним\~типом,\~пневмоконіоз;\~хронічно попереково-крижову\~радікулопатію L5\~S1\~праворуч в\~стадії загострення\~з вираженим\~статикою-динамічними\~порушеннями,\~м`язево-тонічним\~та больовим\~синдромами;\~хронічну двобічну\~сенсоневральну приглухуватість\~з легким\~ступенем зниження\~слуху ІІ\~ст.\~Вказані захворювання\~спричиняють йому\~ обмеженість\~рухів та\~біль \~у поперековому\~відділі хребта,\~який посилюється\~при рухах\~із іррадіацією\~в праву\~ногу,\~оніміння і\~слабкість у\~лівій нозі,\~кашель,\~переважно сухий\~з тяжко\~відділяємим харкотинням,\~задуху при\~помірному фізичному\~навантажені,\~загальну слабкість,\~періодичний біль\~в серці,\~нестійкий артеріальний\~тиск,\~головний біль,\~печію.\~Через це\~він потребує\~динамічні медичні\~огляди та\~ спостереження\~у профпатолога,\~терапевта,\~невролога,\~отоларинголога.\~Також йому\~рекомендовано санаторно-курортне\~лікування у\~профільних санаторіях,\~курси загальнозміцнювальної,\~відновлювальної,\~протирецедивної терапії.\~Йому протипоказана\~робота в\~умовах дії\~пилу,\~токсичних та\~подразнюючих речовин,\~несприятливого мікроклімату,\~шуму,\~фізичних навантажень,\~вимушеної робочої\~пози.\~З 2017\~року він\~лікувався амбулаторно\~та стаціонарно,\~методами самолікування\~та народної\~медицини,\~проходив лікування\~та медичне\~обстеження у\~ДУ «Інститут\~медицини праці\~НАМН України».\~23.06.2023\~на підприємстві\~відповідача ТОВ\~«ШБК» було\~складено та\~затверджено акт\~за формою\~П-4\~розслідування причин\~виникнення в\~нього хронічного\~професійного захворювання.\~17.07.2023\~обласна профпаталогічна\~МСЕК м.Слов`янська\~встановила йому\~65%\~втрати працездатності\~безстроково та\~ІІІ групу\~інвалідності.\~З них\~10%\~по травмі\~2010\~року,\~та 55%\~по професійному\~захворюванню 2023\~року.\~Отже через\~отримані травму\~та професійні\~захворювання йому\~потрібно докладати\~зайвих зусиль\~для постійного проведення\~реабілітації та\~лікування його\~невиліковних хвороб,\~для підтримання\~стану його\~здоров`я\~хоч би\~у теперішньому\~стані та\~для запобігання\~його погіршення. Він вважає,\~що внаслідок\~ушкодження здоров`я\~йому заподіяна\~моральна шкода,\~оскільки,\~перебуваючи на\~лікуванні,\~він не\~міг та\~не зможе\~вести повноцінний\~спосіб життя,\~протягом тривалого\~часу відчуває\~фізичні страждання,\~обумовлені важкістю\~хвороби,\~психологічний дискомфорт\~і значне\~порушення душевного\~спокою. Після\~втрати працездатності\~у нього\~змінилися умови\~життя,\~що тягнуть\~за собою\~зниження життєвої\~активності,\~систематичне нездужання\~і послаблення\~організму,\~переживання з\~приводу погіршення\~стосунків з оточуючими.\~Спостерігається критичне\~ставлення до\~себе,\~як до\~неповноцінного в\~трудовому відношенні\~громадянина.\~ Через\~протипоказаннявін\~не може\~повноцінно здійснювати\~і побутові\~роботи,\~вимушений звертатися\~за допомогою\~до сторонніх\~осіб,\~що завдає\~йому додаткових незручностей\~та витрат.\~Відповідач використав\~його трудовий\~потенціал та\~викинув його,\~як відпрацьований матеріал, не захистив його соціально, не забезпечив його аналогічною працею в колективі, не створив умови безпечної праці, порушив санітарні норми та норми охорони праці. На думку позивача найменша сума, яка може наблизити його до відшкодування моральної шкоди, це 1\~000\~000 грн. Тому позивач просить компенсувати йому за рахунок відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» моральну шкоду, отриману внаслідок трудового каліцтва, в сумі 200\~000 грн, та за рахунок відповідача ТОВ «ШБК» моральну шкоду, отриману внаслідок професійних захворювань, в сумі 800\~000 грн. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Сакун В.А. до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача\~ПРАТ «ШУ\~«Покровське»Савельєва Т.Д. у судовому засіданні підтримала наданий суду відзив (заяву) на позовну заяву, у якій зазначила, що заявлені позовні вимоги ПРАТ «ШУ «Покровське» не визнає, оскільки згідно із\~висновками комісії\~з розслідування\~нещасного випадку,\~що стався\~на підприємстві\~ з\~позивачем 18.03.2010,\~у пунктах\~4-6\~Акту про\~нещасний випадок\~за формою\~Н5\~від 22.03.2010\~встановлено вину\~позивача,\~який порушив\~вимоги безпеки,\~знехтував обов`язковими\~засобами індивідуального\~захисту,\~працюючи без\~ захисних\~окулярів.\~Вищезазначене свідчить\~про відсутність\~дій або\~вини з\~боку відповідача\~та наявність\~провини самого\~позивача.\~З цього\~приводу позивач\~не висловлював\~своєї незгоди\~та не\~оскаржував висновки\~комісії про\~причини нещасного\~випадку.\~ 17.07.2023\~обласною профпаталогічною\~МСЕК м.Слов`янська\~позивачу було\~встановлено 65%\~втрати працездатності\~безстроково,\~у тому\~числі 10%\~внаслідок трудового\~каліцтва,\~проте документів\~у підтвердження\~встановлення 10\~%\~втрати працездатності\~первинно у\~2010\~та проведених\~переоглядів позивачем\~не надано.\~В обгрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначає,\~що заподіяна\~йому моральна\~шкода полягає\~в тому,\~що він\~був здоровою\~працездатною людиною\~допоки не\~отримав виробничу\~травму.\~Однак \~встановлені 10\~%\~втрати працездатності\~не позбавляють\~його права\~на працю.\~ [PERSON] \~був звільнений\~ за\~власним бажанням\~через чотири\~ роки\~після складання\~акту та\~в подальшому\~працював на\~інших підприємствах\~з важкими\~умовами праці,\~що свідчить\~про те,\~що отримана\~травма ніяким\~чином не\~вплинула на\~його працевлаштування\~за професією,\~та про\~відсутність тяжких\~фізичних і\~моральних наслідків\~від виробничої\~травми 18.03.2010. Позивачем не наведено жодних доказів, які б свідчили про моральні страждання від отриманої виробничої травми у 2010 та встановлення часткової втрати працездатності. Окрім того в матеріалах справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати, пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Наведений позивачем розмір моральної шкоди розрахований без врахування вимог розумності, справедливості та без законодавчо обгрунтованих підстав. Тому просить у задоволенні позовних вимог про стягнення 200 000 грн, як компенсації моральної шкоди з ПРАТ «ШУ «Покровське», відмовити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ШБК» Єгорова О.Ю. у судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ШБК» у період з 01.08.2016 по 15.02.2023, тобто лише 6 років 10 місяців, тоді як загальний стаж його роботи в підземних умовах під впливом шкідливих виробничих факторів становить 24 роки 08 місяців. Отже виникнення та розвиток професійного захворювання позивача стало наслідком не тільки роботи в шкідливих умовах на ТОВ «ШБК», але й на інших підприємствах вугільної промисловості із шкідливими умовами праці, а саме: на ДП «ВК «Краснолиманська», ВП «Шахта «Центральна» та ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Красноармійськвугілля», ПРАТ «ШУ «Покровське», ТОВ «УКРВУГЛЕБУД». Це є досить ваговим аргументом та повинно бути враховано судом під час розгляду справи. При укладанні трудового договору від позивача не приховувались тяжкі і шкідливі умови його праці, які позивач прийняв, усвідомлюючи можливість ушкодження свого здоров`я. Під час працевлаштування до ТОВ «ШБК» та під час щорічних обов`язкових медичних оглядів, за результатами яких позивача було визнано здоровим та придатним для роботи, [PERSON] умисно приховувався факт хронічної хвороби, яка має довготривалий повільний процес і розвиток якої має відбуватися щонайменше протягом п`яти семи років. Позивач не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. Повідомлення про виявлене та встановлене професійне захворювання не може бути доказом вини підприємства, оскільки відповідно до п.101 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві даний випадок професійного захворювання взятий на облік ТОВ «ШБК» як останнім підприємством, з яким позивач перебував у трудових відносинах. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Таким підтвердженням може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи або МСЕК про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. В матеріалах справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати, пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Протиправних дій стосовно позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Третя група інвалідності не позбавляє позивача навчатися та провадити різні види трудової діяльності. Крім того відповідно до Положення про порядок визначення та відшкодування моральної шкоди, що є додатком до розд.10 Колективного договору ТОВ «ШБК», у разі встановлення стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання та їх наслідків підприємством відшкодовується потерпілому працівникові моральна шкода при наявності медичного висновку у вигляді одноразової грошової виплати, розмір якої залежить від ступеня вини сторін, розміру втрати працездатності, фактичного часу знаходження в шкідливих та важких умовах на підприємстві. Проте відповідач до підприємства із відповідною заявою не звертався. Тому просить у задоволенні позовних вимог про стягнення 800 000 грн, як компенсації моральної шкоди з ТОВ «ШБК», відмовити у повному обсязі. Якщо ж суд не погодиться з доводами ТОВ «ШБК», стягнення повинно відбуватися з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Згідно із ухвалою суду від 18.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Згідно із ухвалою суду від 18.04.2024 задоволено клопотання представника відповідача ТОВ «ШБК» Єгорової О.Ю. про її участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції. Згідно із ухвалою суду від 01.05.2024 задоволено клопотання представника відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» Савельєвої Т.Д. про її участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції. Заслухавши представників відповідачів, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~перебував у\~трудових стосунках\~з ПРАТ\~«ШУ «Покровське»з 15.08.2005 по 02.02.2014 та з 02.06.2014 по 03.11.2014, працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. Перший раз позивач був звільнений з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, другий раз - на підставі\~ст.38\~КЗпП України\~за власним\~бажанням,що підтверджується записами з трудової книжки позивача. 18.03.2010 о 18.00 год з [PERSON] при виконання\~трудових обов`язків\~у ПРАТ\~«ШУ «Покровське» стався нещасний випадок, а саме: під час виконання в шахті робіт з виїмки вугілля без захисних окулярів, які були при позивачеві, від шнеку відлетів шматок породи, який вдарив [PERSON] в район лівого ока, спричинивши проникаюче поранення склери лівого ока. За цим фактом складені акти за формами Н-5 від 22.03.2010 розслідування нещасного випадку та Н-1 № 19 від 22.03.2010 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. З тексту цих актів вбачається, що причиною нещасного випадку з позивачем стало виконання робіт без засобів індивідуального захисту (захисних окулярів). За висновком комісії особами, що допустили порушення нормативних актів з охорони праці, невиконання яких призвело до нещасного випадку, є [PERSON] , який виконував роботи без захисних окулярів, та гірничий майстер дільниці [PERSON] , який не проконтролював використання засобів індивідуального захисту працівниками своєї ланки. Стан після\~ отриманої\~18.03.2010 виробничої травми [PERSON] діагностовано як рубець лімби склери, псевдоптерігіум лівого ока. За наслідками отриманої травми [PERSON] лікувався та оперувався в ОТЛ м.Донецька, з 09.04.2013 до 11.04.2013, з 12.08.2015 до 21.08.2015, з 25.09.2017 до 05.10.2017 лікувався в офтальмологічному відділенні Красноармійської (Покровської) центральної районної лікарні (виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5890/571, № 6695/673), 17.10.2017 звертався до лікаря окуліста зі скаргами на зниження зору лівого ока (записи з медичної картки амбулаторного хворого). При зверненні за медичною допомогою позивач скаржився на зниження зору, світлобоязнь, сльозотечу в лівому оці, протипоказань до праці за основною спеціальністю встановлено не було. З 01.08.2016\~по 15.02.2023 [PERSON] перебував у трудових стосунках з ТОВ «ШБК», працюючи машиністом підземних устаткувань 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах. Був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що підтверджується записами з трудової книжки позивача. З 25.10.2022 по 20.10.2022 [PERSON] лікувався амбулаторно у сімейного лікаря з діагнозом: гострий п/кр радикуліт. У зв`язку з відсутністю ефекту від лікування хворий направлений на госпіталізацію до неврологічного відділення. Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 532-62 [PERSON] з 31.01.2023 по 13.02.2023 пройшов стаціонарне лікування в КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» у зв`язку із загостренням хронічної вертеброгенної (остеохондроз хребта, протрузія дисків, спондильоз, спондилоартроз) п/кр радикулопатії з вираженим больовим, м`язово-тонічним, правобічним корінцевим синдромами, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта. Позивач поступив зі скаргами на виражений біль у п/кр відділі хребта з іррадіацією у праву нижню кінцівку, оніміння в ній, судомні стягування, утруднення при ходьбі. Згідно із протоколом Лікарсько-експертної комісії № 30 від 13.02.2023 позивачу протипоказана важка фізична праця, праця в підземних умовах, переохолодження, тривала хода, вимушене становище тіла. Згідно із Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання, затвердженою начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці 18.05.2023, при виконанні [PERSON] трудових обов`язків були завищені показники важкості та напруженості праці, статичне навантаження, нормативні значення робочої пози, концентрації вуглепородного пилу, з чого зроблено висновок про умови праці машиніста підземних устаткувань ТОВ «ШБК» згідно з «Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкістю та напруженості трудового процесу», затвердженою наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014, які за важкостю праці віднесені до третього класу третього ступеню; за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до третього класу чотвертого ступеню; за рівнем шуму - до третього класу першого ступеню; за параметрами мікроклімату - до другого (допустимий) класу. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 638 [PERSON] з 26.05.2023 по 09.06.2023 пройшов стаціонарне лікування у клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» . Згідно із медичним висновком Лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» від 31.05.2023 № 21/440 у [PERSON] виявлені: хронічна радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху П ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Пневмоконіоз (s/t, 1/1, pi), ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня. Захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клініко-функціональних обстежень; динаміка захворювань; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці [PERSON] від 18.05.2023, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів: фізичному навантаженню, параметри якого перевищували допустимі величини, шуму, рівень якого перевищував ГРД, пилу, концентрації якого перевищували ГДК, професійний маршрут. Позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, інтенсивного шуму. 31.05.2023 Державна установа «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» встановила у [PERSON] : хронічну радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниженням слуху ІІ ступеня; пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ступеня захворювання професійні, встановлені вперше. 31.05.2023 Клінікою професійних захворювань на адресу ТОВ «ШБК» було спрямоване повідомлення про хронічне професійне захворювання [PERSON] . За результатами\~розслідування причин\~виникнення вказаних\~хронічних професійних\~захворювань,\~що вперше\~встановлені у\~позивача [PERSON] ,\~23.06.2023\~на підприємстві\~відповідача ТОВ\~«ШБК» складено\~акт за\~формою П-4,\~затверджений т.в.о.начальника\~Східного міжрегіонального\~управління Державної\~служби України\~з питань\~праці. У п.12 цього акту зазначено, що загальний стаж роботи [PERSON] 24 роки 08 місяців 03 дні, з них за професією машиніста підземних устаткувань в умовах впливу шкідливих факторів 6 років 10 місяців 06 днів у ТОВ «ШБК». У п.17, 18 цього акту зазначено, що професійні захворювання позивача виникли у зв`язку із недосконалістю технологічного процесу на підприємствах вугільної промисловості Донецької області (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, та генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту в пилу (фільтри до протипилових респіраторів) та шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на всіх ланках технологічного процесу), у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через неможливість застосування засобів малої механізації на всіх ланках технологічного процесу, неможливість автоматизації і механізації певних видів робіт, що б унеможливлювало або зводило до мінімуму важку ручну працю). [PERSON] працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, вимушеної робочої пози та значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри. Згідно із довідкою до акту огляду міжрайонної травматологічної МСЕК м.Покровська від 17.07.2023 та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 17.07.2023 позивачу первинно безстроково встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із професійними захворюваннями та встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з них: вперше 30% внаслідок хронічної радикулопатії, вперше 15% внаслідок пневмоконіозу, вперше 10% внаслідок хронічної приглухуватості, повторно 10% за травмою від 18.03.2010, з протипоказаннями щодо важкої фізичної праці, вимушеного положення тіла, підземних та шкідливих умов праці та рекомендаціями санаторно-курортного лікування по хронічній радикулопатії та медикаментозного лікування. Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно до ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику в наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001. Право потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,\~Закон № 1105-Х1У\~пов`язував з настанням страхового випадку та з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Законом України від 23.02.2007 № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 20.03.2007, було виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. З урахуванням вищезазначеного застраховані особи, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду з моменту набрання чинності\~Законом № 1105-Х1У, тобто\~з 01.04.2001 до 01.01.2006, оскільки з цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець. Конституційний Суд України у рішенні від 08.10.2008 у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до\~до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають\~Конституції України\~(є конституційними) з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України\~надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Також Законом України від 28.12.2014 № 77-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» \~викладено в новій редакції\~ Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в тому числі змінено його назву на\~ Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» \~набув законної сили 01.01.2015. Частина 8\~ст.36 цього Закону\~передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень\~ЦК України та КЗпП України. Таким чином, у разі нещасного випадку, що стався з працівником на виробництві, отримання працівником професійного захворювання таку шкоду потерпілій особі повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівникові моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно із ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За приписами ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, вина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника. Наявність небезпечних і шкідливих умов праці у ТОВ «ШБК», які стали причиною професійного захворювання позивача, встановлена актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] . Суд вважає,\~що у\~позивача виникло\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди у\~зв`язку\~з встановленням\~йому стійкої\~втрати працездатності\~внаслідок отриманих\~ним професійних\~захворювань,\~а висновок\~МСЕК від\~17.07.2023підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт. Тому суд не приймає доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Як зазначено вище, [PERSON] тривалий час проходив лікування через захворювання, які визначено професійними. Отримані позивачем захворювання вимагають від нього продовження лікування, призвели до\~втрати професії,\~яка була\~джерелом його\~доходу,\~ через больові відчуття та незручності погіршили якість його життєдіяльності і як наслідок порушили його нормальні життєві зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Посилання відповідача\~ТОВ «ШБК»\~на обов`язковість,\~як доказу,\~висновку судово-психологічної експертизи щодо факту спричинення позивачеві моральної шкоди безпідставне і не відповідає вимогам законодавства. Позивачем надано достатньо доказів, за якими можна судити про наявність в нього фізичних або психічних страждань. Крім того, у п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 № 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Роз`яснення умов праці і можливості їх впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства у разі настання негативних наслідків. Добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання. При цьому суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу. Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо часткового періоду роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, оскільки підприємство відповідає тільки за той період роботи, в який позивач у нього працював. Враховуючи час\~роботи\~позивача\~на підприємстві\~відповідача\~ТОВ «ШБК»\~\~при тривалій\~праці\~у\~шкідливих умовах,\~які\~призвели\~до вказаних\~захворювань,\~наслідком\~яких\~стало \~втрата\~професійної\~працездатності та\~отримання\~інвалідності,\~\~характер,\~обсяг,\~тривалість\~зазнаваних\~позивачем страждань,\~його\~стан\~здоров`я,\~який\~не дозволяє\~йому\~продовжувати\~працювати за\~професією,\~розмір\~і\~безстроковий характер\~стійкої\~втрати\~професійної працездатності,\~істотність\~вимушеності\~змін у\~життєвих\~стосунках\~потерпілого,\~який\~у\~віці 49\~років\~втратив\~55%\~своєї\~працездатності\~у зв`язку\~з\~професійними\~захворюваннями, що свідчить про неможливість відновлення попереднього фізичного стану та безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, тобто отримане ним ушкодження здоров`я заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає можливим визначити позивачу розмір моральної шкоди у 70 000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ШБК». Щодо отриманої позивачем травми наявність небезпечних умов праці позивача на ПРАТ «ШУ «Покровське» також встановлена актом розслідування нещасного випадку, який трапився з [PERSON] , а висновок МСЕК підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм праці при виконанні робіт. Через отриману під час виконання трудових обов`язків травму позивач переніс оперативне втручання, неодноразово лікувався, частково втратив зір, що вплинуло на його професійну працездатність, тобто були порушені його нормальні життєві зв`язки, що вимагало і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд враховує\~характер,\~обсяг,\~тривалість зазнаваних\~позивачем страждань,\~його стан\~здоров`я,\~розмір і\~безстроковий характер\~втрати працездатності,\~а саме\~те,\~що позивач\~втратив 10%\~своєї працездатності\~на підприємстві\~відповідача,\~отримана ним\~травма заважає\~йому вести\~повноцінний спосіб\~життя,\~вимагає від\~нього додаткових\~зусиль для\~його організації,\~позивачу рекомендовано\~продовжувати лікування.\~Але сума,\~у яку\~позивач оцінив\~заподіяну моральну\~шкоду,\~є завищеною\~і не\~відповідає отриманим\~ним моральним\~стражданням.\~Беручи до\~уваги наявність\~встановленого в\~діях позивача\~порушення техніки\~безпеки праці,\~те,\~що отримана\~травма не\~вплинула на\~продовження праці\~за професією,\~та виходячи\~з засад\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~ вважає\~можливим визначити\~позивачу розмір\~моральної шкоди\~у 15\~000\~грн., які підлягає стягненню з відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське». Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту\~164.2 статті 164 ПК України\~зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23.05.2020, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У попередній редакції зазначена норма права передбачала, щодо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом». Застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 ст.164 ПК України. Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України\~у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, як до 23.05.2020, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 180/377/20, від 21.06.2022 у справі № 599/645/21. Таким чином суд вважає, що сума моральної шкоди, визначена рішенням суду, підлягає стягненню на користь позивача без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~\~ Відповідно до\~ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3 028 грн з 1 січня 2024 року. Отже мінімальний розмір ставки судового збору становить 1 211 грн 20 коп. (3028 грн х 0,4), а максимальний 15 140 грн 00 коп. (3028 х 5). З урахуванням заявленої до відшкодування суми у розмірі 800 000 грн (1% - 8000 грн) та задоволеної 70 000 грн, що становить 8,75 % від заявленої суми, з відповідача ТОВ «ШБК» слід стягнути на користь держави 700 грн. З урахуванням заявленої до відшкодування суми у розмірі 200 000 грн (1% - 2000 грн) та задоволеної 15 000 грн, що становить 7,5 % від заявленої суми, з відповідача ПРАТ «ШУ «Покровське» слід стягнути на користь держави 150 грн. На підставі ст.43, 46 Конституції України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial