Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що 10.02.2013 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Іхнє спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2022 року. Таким чином, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, у зв`язку з чим позивачка просить суд їхній шлюб розірвати. Крім того, оскільки сторони проживають окремо, а дитина проживає разом з позивачкою, остання просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина не менше прожиткового мінімуму. Ухвалою суду від 07.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недолків. 09.02.2024 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків з уточненою частиною позовної заяви, у якій позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 22.02.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила задовольнити. Судові витрати просила суд залишити за нею. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 10.02.2013 року сторони по справі зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 200 (а.с.21). Сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства через різні характери та погляди на життя. Позивач прийшла до переконання про те, що в подальшому в шлюбі з відповідачем не бажає перебувати. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Також, згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до Довідки УК «Київська» №84 від 28.02.2024 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] (власник), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук) (а.с.23-24). Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю\~між ними. (ч. 1\~ст. 181 СК України). Абзацом 1 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини\~(аліменти) присуджуються\~у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК. України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2\~ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень\~статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача. Відповідно до частини першої\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів\~в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача,\~щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітнього сина від одного з батьків. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та визнанням відповідачем позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці її право на звернення до суду з відповідною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно до ст. 185 СК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимоги про стягнення аліментів, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1\~211,20 гривень. За клопотанням позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. за вимогу про розірвання шлюбу залишити за позивачкою. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 104, 105, 110, 112, 114, 180- 182, 191 СК України,

Outcome: approved