Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Керівник Кропивницької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним рішення Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 578 від 10.10.2018, яким затверджено [PERSON] документацію із землеустрою та надано йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587. Крім того, просить витребувати у ФГ «Сакура-12» вказану земельну ділянку на користь Великосеверинівської сільської ради, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, а також скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди ФГ «Сакура-12» на цю земельну ділянку. Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір у сумі 9080 грн. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 578 від 10.10.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер 3522586400:02:000:1587, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в резерві, без зміни цільового призначення, яка знаходиться на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства. Право власності [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2018. На підставі договору оренди землі № б/н від 02.11.2018 земельна ділянка передана в оренду ФГ «Сакура-12» строком до 02.11.2067. Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № КР/3522586400:02:000/00000823 від 29.11.2013, отримав у власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 3522586400:02:000:3023, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Оситнязької сільської ради (за межами населеного пункту) Кіровоградського району Кіровоградської області. В подальшому [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023 продав. Земельна ділянка, площею 2,000 га з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587, вибула із державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, оскільки при зверненні до Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області він не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, що свідчить, що вибуття земельної ділянки відбулось поза волею її власника держави. Орган, уповноважений від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою Великосеверинівська сілька рада Кропивницького району Кіровоградської області, розглядаючи заяву [PERSON] по суті, не надала належної оцінки обставинам і умовам, зазначеним у його заяві щодо повторності видачі землі та не перевірила зазначеного факту. Позитивне рішення Великосеверинівської сілької ради Кіровоградського району Кіровоградської області про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га та передання її у власність, створили передумови для повторного використання процедури отримання у власність земельної ділянки особою, яка вже використала своє право на неї. Ні [PERSON] , ні Великосеверинівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області не мали перешкод у доступі до законодавства, тому проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що [PERSON] державою вже передана земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення селянського господарства, що ставить під сумнів їх добросовісність під час надання [PERSON] спірної земельної ділянки. У зв`язку з чим, рішення Великосеверинівської сілької ради Кропивницького району Кіровоградської області № 578 від 10.10.2018 року підлягає визнанню недійсним. Крім того, спірна земельна ділянка підлягає поверненню у державну власність, оскільки відсутні правові підстави для залишення цієї земельної ділянки у власності відповідача, оскільки передумовою набуття ним у власність спірної земельної ділянки було незаконне рішення Великосеверинівської сілької ради, і [PERSON] не мав права отримувати цю земельну ділянку та передавати в оренду ФГ «Сакура-12». З огляду на те, що спір виник, зокрема через дії органу місцевого самоврядування, що має здійснювати відповідні функції держави у таких правовідносинах, прокурор звернувся з даним позовом до суду, як позивач, оскільки особа, яка наділена повноваженнями у спірних правовідносинах, виступає відповідачем, в позові порушено питання про визнання недійсним розпорядчого документу, прийнятого цим органом. Зазначені обставини прокурор вважає виключними, тому він набув право на представництво держави і з метою захисту її інтересів він звернувся з даним позовом до суду. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, наголосивши, що передана в оренду [PERSON] земельна ділянка, з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587, ним отримана після використання свого права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених законодавством. [PERSON] не мав права отримувати вказану земельну ділянку та передавати в оренду, тому відповідне рішення, яке слугувало підставою передання її [PERSON] , слід визнати недійсним з одночасним витребуванням земельної ділянки у орендаря цієї земельної ділянки - ФГ «Сакура-12», оскільки передумовою набуття користування ним спірної земельною ділянкою було попереднє незаконне рішення сільської ради щодо відведення та неправомірне її безоплатне набуття у власність [PERSON] . Представник відповідача ФГ «Сакура-12» адвокат Яушев В.В. позов заперечив, зазначив, що ФГ «Сакура-12» не порушувало земельного законодавства та отримало в оренду спірну земельну ділянку на законних підставах, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до його довірітеля. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі на підставі письмових пояснень [PERSON] , долучених до клопотання. В письмових поясненнях [PERSON] зазначив, що з 2008 року він вів особисте селянське господарство на підставі договорів оренди землі та займався орендою земельних паїв, які належали іншим громадянам. Про обставини, зазначені прокурором у позові, він не пам`ятає у зв`язку із великим проміжком часу. В 2014 році він надавав довіреності для придбання на своє ім`я земельних ділянок у передбачений законом спосіб за грошові кошти. Зазначив, що отримав земельну ділянку без порушення земельного законодавства. Просив розглянути справу без його участі. Представник Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, згідно довідки про доставку електронного листа. Правом відзиву зазначений відповідач не скористався, в раніше поданій заяві представник зазначеного відповідача зазначив, що не заперечує проти позову, просить розглянути справу без участі Великосеверинівської сільської ради. Заслухавши прокурора, представника відповідача ФГ «Сакура-12», дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд установив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із\~наказом №\~КР/3522586400:02:000/00000823\~від 29.11.2013 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер 3522586400:02:000:3023) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у резервному фонді, що розташована на території Оситнязької сільської ради (за межами населеного пункту) Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.28). З інформаційної довідки щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023 право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстровано 17.01.2015 (номер запису про право власності 26007614) (а.с.36). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2017, засвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Зубко О.П., [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023 (а.с.29-32). Припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023 відображено у записі № 8453307 в Державному реєстрі речових прав (а.с.37). З рішення Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 578 від 10.10.2018 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Великосеверинівської сільської ради гр. [PERSON] », затверджено відповідний проект із землеустрою та [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,000 га, із кадастровим номером 3522586400:02:000:1587, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Великосеверинівської сільської ради (а.с.19-20). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142586869 від 24.10.2018 вбачається, що 23.10.2018 проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587, площею 2 га. В якості підстав виникнення права власності зазначено рішення органу місцевого самоврядування номер 578 від 10.10.2018 Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Індексний номер рішення 43667730, номер запису про право власності 28531851 (а.с.21-22). Відповідно до договору оренди землі від 02.11.2018, укладеного між ФГ «Сакура-12» і [PERSON] , останній передав земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587 в оренду зазначеному фермерському господарству на 49 років (а.с.23-26). Право оренди ФГ «Сакура-12» зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.01.2019 згідно запису № 30063735, номер рішення про державну реєстрацію права 45278253 (а.с.35). Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз В.І., [PERSON] продав земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587 [PERSON] (а.с.83-88). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 294262837 від 12.01.2022 вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу № 968, від 27.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз В.І., право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587 зареєстровано за [PERSON] (а.с.80-82). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2023 внесені відомості за фактом незаконного заволодіння шахрайським шляхом земельної ділянки комунальної власності (повторна приватизація) площею 2 га к.н 3522586400:02:000:1587 [PERSON] (а.с.168). Статтями 13, 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на землю гарантується. Згідно із ч.ч. 1, 2\~ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частини 1-4\~ст.116\~ЗК України\~зазначають,\~що громадяни\~та юридичні\~особи набувають\~права власності\~та права\~користування земельними\~ділянками із\~земель державної\~або комунальної\~власності за\~рішенням органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування\~в межах\~їх повноважень,\~визначених цим\~Кодексом. Набуття права\~на землю\~громадянами та\~юридичними особами\~здійснюється шляхом\~передачі земельних\~ділянок у\~власність. Безоплатна\~передача земельних\~ділянок у\~власність громадян\~провадиться,\~зокрема шляхом\~ одержання\~земельних ділянок\~із земель\~державної і\~комунальної власності\~в межах\~норм безоплатної\~приватизації,\~визначених цим\~Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, імперативно визначені ст.121 ЗК України, п. «б» ч.1, яка встановлює, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, в розмірі не більше 2,0 гектара. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом. Згідно з п.(є-1) ст.15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері\~земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.4\~ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з ч.ч. 7, 9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області № КР/3522586400:02:000/00000823\~від 29.11.2013 отримав у власність земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, та право власності на яку було зареєстровано за [PERSON] 17.01.2015 у встановленому законом порядку. При цьому, реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023 площею 2,0 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, відбулась до того, як він отримав позитивне рішення управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про затвердження проекту землеустрою для передачі йому у власність іншої земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Оситнязької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Отже, з отриманням у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3522586400:02:000:3023 [PERSON] використав в повному обсязі, тобто в граничних нормах, визначених ст.121 ЗК України, своє конституційне право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної власності за даним видом використання для ведення особистого селянського господарства.\~Повторне надання у власність земельної ділянки громадянам України за даним видом використання діючим законодавством не передбачено. Передбачена ст.ст.116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку за певним видом використання, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Згідно із ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 Цивільного кодексу України\~визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої\~статті 393 цього Кодексу\~правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. Предметом позову у цій справі зокрема є вимога про визнання недійсним та скасування рішення Великосеверинівської сільської ради № 578 від 10 жовтня 2018 року Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в судовому порядку. Висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 923/466/17. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним розпорядчого документу, яким [PERSON] повторно надали у власність земельну ділянку, підлягає задоволенню, оскільки останній на час отримання спірної земельної ділянки, на підставі рішення Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 578 від 10.10.2018 року, вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, що підтверджується наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № КР/3522586400:02:000/00000823 від 29.11.2013, внесеним до відповідних державних реєстрів нерухомості, як підстава виникнення права власності [PERSON] на земельну ділянку 3522586400:02:000:3023. Виходячи з того, що [PERSON] своєчасно не повідомив Великосеверинівську сільську Кіровоградського району Кіровоградській області, яка в свою чергу, як розпорядник комунальних земель, не перевірила відомості про приватизацію ним земельної ділянки, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, тому повторно, з порушенням зазначеного вище земельного законодавства, отримав у власність земельну ділянку, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим земельна ділянка з кадастровим номером 3522586400:02:000:1587, вибула з власності Великосеверинівської сільської пади Кіровоградського району Кіровоградської області, поза її волею. Подальше відчуження вперше приватизованої земельної ділянки за певним видом використання і в граничному розмірі не наділяє особу правом повторної приватизації іншої земельної ділянки за таким же видом використання, оскільки це не передбаченого норми земельного законодавства. В позовній заяві, пред`явленій до [PERSON] , прокурор також просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] - номер запису 28531851, а також скасувати державну реєстрацію права оренди ФГ «Сакура-12» - номер запису 30063735, шляхом скасування відповідних рішень про їх державну реєстрацію. В якості підстав таких вимог прокурор зазначає те, що [PERSON] отримав у власність спірну земельну ділянку з порушенням вимог законодавства, тому його право власності не вважається таким, що виникло відповідно до закону, що виключає наявність у нього правомочностей власника, в обсязі необхідному для розпорядження незаконно отриманим майном, а відтак, на думку позивача спірна земельна ділянка підлягає витребуванню відповідно до статті 388 ЦК України. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно\~від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно\~за відплатним договором\~придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна\~є особа, яка фактично тримає його у себе. Суд установив, що право власності на спірну земельну на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2021 перейшло до іншої особи [PERSON] і того ж дня здійснено державну реєстрацію її права власності. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. В той же час, у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. На цьому наголосив Верховний Суд в постанові від 28.04.2021 у справі\~№ 707/2-1006/2011. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. За встановленими обставинами пред`явлення позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності колишнього власника [PERSON] є неналежним та неефективим способом захисту, оскільки у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, абз.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] номер запису 28531851, за наявності іншого запису про право власності, не призведе до настання правових наслідків, передбачених абз.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині власника спірної земельної ділянки. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Індексний номер рішення 43667730, номер запису про право власності 28531851) права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку слід відмовити. На даний час спірна земельна ділянка перебуває в користуванні ФГ «Сакура-12» на підставі договору оренди землі від 02.11.2018. Право оренди, строк якого спливає 02.11.2067, зареєстровано у відповідному державному реєстрі. Сторона договору оренди після його укладення першою отримує легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури, а також реалізацію права користування земельною ділянкою протягом всього погодженого строку за умови належного виконання сторонами договору його умов. Спеціальним законом, що регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 32 вищевказаного Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Стаття 27 Закону України «Про оренду землі» визначає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном (у тому числі внаслідок постановлення судового рішення) є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного інтересу", при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу "пропорційності" - "справедливої рівноваги (балансу)" між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Потреба виправити минулу помилку, допущену органом місцевого самоврядування, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій такого органу. Ризик помилки органу місцевого самоврядування повинен покладатися на самий орган, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного урядування може покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку або потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування добросовісному набувачу. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідач ФГ «Сакура-12» під час укладення договору оренди землі 02.11.2018 діяв обачливо та добросовісно, оскільки не міг і не повинен з`ясовувати правомірність підстав набуття [PERSON] у власність спірної земельної ділянки. Докази того, що ФГ «Сакура-12» 02.11.2018 було обізнано про отримання [PERSON] земельної ділянки всупереч заборони повторної приватизації, та свідомо уклало договір оренди землі, незважаючи на такий факт, під час розгляду даної справи суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні позовних вимог до ФГ «Сакура-12» в частині витребування у нього земельної ділянки з кадастровим номером 35225886400:02:000:1587 та у скасуванні державної реєстрації цього права права оренди ФГ «Сакура-12» слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з вимог, визначених, ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що спір у справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , вирішення якого та захист інтересів держави передбачало ініціювання судового провадження з понесенням органом прокуратури відповідних судових витрат. Незважаючи, що спірна земельна ділянка надана Великосеверинівською сільською радою, суд вважає, що за встановлених судом обставин, порушення земельного законодавства, спричинено свідомими недобросовісними діями набувача земельної ділянки [PERSON] . Між діями останнього та наслідками, що настали, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Зважаючи на позицію [PERSON] , який не спростував неправомірність своїх дій, з урахуванням позиції представника сільської ради щодо суті спору, суд вважає необхідним стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог та компенсувати його позивачу за рахунок відповідача [PERSON] , що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.13, 14 Конституції України, ст.ст.78, 116, 121, 122, 155, 158 ЗК України, ст.27, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.21, 373 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Outcome: partial