Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заявник просить\~задовольнити заявлені\~вимоги посилаючись\~на таке:\~з народження,\~а саме\~з травня\~1958\~року мешкав\~у м.\~Херсоні,\~з 2003\~року перебуває\~у фактичних\~шлюбних стосунках\~з [PERSON] \~та мають\~трьох дітей:\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~та доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~батьки яких\~записані в\~актовому записі\~про народження\~за вказівкою\~матері,\~тобто за\~ч.1\~с.\~135\~СК України\~та мешкав\~з сім`єю\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Документами,\~що підтверджує\~особу заявника\~є свідоцтво\~про його\~народження,\~свідоцтво про\~восьмирічну освіту,\~атестат,\~трудова книжка,\~воєнний квиток,\~водійське посвідчення.\~ Оскільки\~заявник своєчасно не оформив паспорт громадянина України, відповідно не може підтвердити факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року для його отримання, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі з призначенням до розгляду на 15.04.2024 року, яке відкладено на 24.04.2024 року за клопотанням представника заявника. Представник заявника, адвокат Ключко Т.О., у судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки вважає надані докази недостатніми. Суд, вивчивши заяву, заслухавши сторону заявника, заінтересовану особу, вивчивши письмові показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: [INFO] в м. Херсоні народився заявник, [PERSON] (а.с.10). З 2003 року перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] та мають трьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 33), сина [PERSON] , [INFO] , (а.с.34) та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.35), батьки яких записані в актовому записі про народження за вказівкою матері, тобто за ч.1 с. 135 СК України. Мешкали вони за адресою: [ADDRESS] . Документами, що підтверджує особу заявника є свідоцтво про його народження (а.с.10), свідоцтво про восьмирічну освіту (а.с.11), атестат (а.с.13), трудова книжка (а.с.14-16), воєнний квиток (а.с.17-21), водійське посвідчення (а.с.22). Згідно акту обстеження від 28.06.2022 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Юрченком Ю.В. та в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що з 24.07.2019 року за адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON] (а.с.24), також з акту обстеження від 24.07.2023 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] і, дійсно, проживав з 23.02.2009 року по 21.07.2019 року без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , складений депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Юрченком Ю.В. та в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Також в матеріалах справи є акт від 31.08.2023 року, складений майстром ОІМ [PERSON] та економістом по ДПР [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі Краска проти Швейцарії» від 19.04.1993 року яким визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Суд прийняв до уваги пояснення свідків, попереджених про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, які також підтвердили у письмових показаннях, що [PERSON] з 1991 року постійно мешкав в Україні. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (далі Порядок № 215), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні. Підпунктом «а» пункту 7 Порядку № 215 передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; Згідно з пунктом 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вище наведене, суд не може ставити під сумнів факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Херсоні, станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», та станом на 13.11.1991 року на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України». На підставі викладеного та

Outcome: approved