Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] , надалі позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , далі відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі 15000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від спільного шлюбу позивача та відповідача народився син. Шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю. Відповідач має високий стабільний дохід, є моряком дальнього плавання. Відповідач має можливість утримувати дитину, оскільки працює за контрактами із закордонними морськими компаніями. Ніщо не перешкоджає відповідачу виконувати трудову функцію, у зв`язку із чим він може сплачувати необхідний розмір аліментів. 11.03.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково у сумі 5000,00 грн. Відповідач зазначив, що він на теперішній час не працює, доходів не отримує, спільне нерухоме майно позивача та відповідача підлягає поділу між ними. 19.03.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує, що відповідач тривалий час працює за кордоном, не відвідує територію України, сторони проживають окремо. Обставини того, що відповідач працює моряком підтверджуються доказами, що долучені до позову. 04.04.2024 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого сторона позивача надала документи, що підтверджують працевлаштування відповідача з 2011 по 2021 рік, чого сторона відповідача не заперечує, як і не заперечує отримання відповідачем профільної освіти, проте твердження позивача, що позивач і надалі працює моряком не доведено. Представник відповідача вказує, що у зв`язку із повномасштабним вторгнення росії на територію України ринок праці українських моряків змінився, українським морякам відмовляють у працевлаштуванні, розміри оплати праці зменшилися. Розмір аліментів, що визначений позивачем, більш як в 10 разів перевищує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Судом досліджено наступні докази. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб 27.02.2016 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 28.08.2020 року, [INFO] народився [PERSON] , позивач матір, відповідач батько. Відповідно до копій довідок № 13-06/616 та 13-06/615 [PERSON] 2020 р.н. проживає з позивачем. Відповідно до послужної книжки моряка № 02109/2011/24 відповідач здійснював трудову діяльність по професії з 2011 року по 2021 рік, подальші записи відсутні. Даних, щодо розміру отриманих доходів у книжці не зазначено. Відповідач отримав посвідчення моряка [NUMBER] дія котрого закінчилася 08.07.2021 року. Також, відповідач має профільну освіту є бакалавром судноводіння, здобув кваліфікацію судноводія. Указані обставини сторонами не заперечуються та не оспорюються. Оцінивши досліджені у справі докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст.141Сімейного\~кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181СК\~України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 191СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення у справі суд, також враховує норми Закону України «Про державний бюджет на 2024рік» яким встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2024 року - 2563 гривні. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що позивач не надала суду доказів існування у відповідача будь-яких доходів на момент звернення до суду із позовом та доказів працевлаштування відповідача. В матеріалах справи відсутні докази, щодо матеріального стан відповідача та отримувача аліментів. Позивач надала суду докази працевлаштування відповідача з 2011 по 2021 рік, проте не надала доказів, щодо рівня доходів відповідача станом на даний час. В матеріалах справи відсутні докази, щодо володіння відповідачем цінним майном, будь-якою сумою грошових коштів. Відповідач не заперечив того факту, що за професією є моряком, був працевлаштованим у минулому, має відповідну освіту У сторін на праві спільної власності є нерухоме майно. Встановлено, що відповідач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає. Докази на підтвердження здійснення відповідачем витрат, що перевищують його доходи, позивач суду не надала. Позивачем не надано суду будь-яких доказів стану здоров`я отримувача аліментів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, в розумінні ст.182 СК України, які б могли вплинути на рекомендований законодавцем розмір аліментів, а тому суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу позивача, щодо стягнення з відповідача аліментів на суму 5000,00 грн., що визнається відповідачем, щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Суд виходить, також із того, що обов`язок забезпечувати утримання неповнолітньої дитини поширюється і на другого з батьків, в рівній мірі, а позов про стягнення аліментів не повинен бути спрямований на безпідставне збагачення сторони. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1ст.430ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що згідно вимог п.14 ч.2ст.3\~Закону України "Про\~судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141ЦПКУкраїни пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору за відповідною ставкою вимог майнового характеру для фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: partial