Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У лютому 2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.1996, мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя не склалось, оскільки зникли почуття любові, поваги, взаєморозуміння та підтримки. Протягом останніх трьох років сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує формально, такі відносини суперечать інтересам позивача.\~ Не дивлячись на те, що діти подружжя є повнолітніми, розірвати шлюб в органах РАЦС за спільною завою не представляється можливим, оскільки відповідач ухиляється від подачі спільної заяви, тому виникла необхідність розірвати шлюб офіційно в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 03.04.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 07.05.2024, копії ухвали надіслані сторонам. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 07.05.2024 відповідач звернулась через канцелярію суду з заявою про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі.\~ В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 03.08.1996 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому, запис № 840, що підтверджується оргіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , подружжя має спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даній справі суд враховує, що дана позовна заява надійшла до суду в лютому 2024, а відповідач в заяві від 07.05.2024 позов визнала, будь-яких інших клопотань до суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved