Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в Дніпровський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 2684.40 грн. шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, судових витрат в сумі 1073.60 грн. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000.00 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 04.12.2018 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та страхувальником було укладено Договір обв`язквого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АМ8408384, забезпечений транспортний засіб «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] . 27.03.2019 року о 19:01 год. в м.Умань Черкаської області по вул.Небесної Сотні,11 мало місце ДТП, за участю транспортного засобу «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] , з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 03.07.2018 року [PERSON] визнано винним, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124, 122-4 КУпАП. Відповідно до умов Договору страхування, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало власнику Peugeot» д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 2684.40 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Відповідач самовільно залишив місце ДТП, а тому ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на підставі ст..38 ЗК «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» має право зворотної вимоги (регресу) до[PERSON] в сумі 2684.40 грн. 01 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» перейшло до ФОП [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси. Відповідно до автоматизованого розподілу цивільної справи між суддями від 25.12.2023, для розгляду справи №755/18166/23, визначено суддю Демчика Р.В.. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Капля А. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника.. Також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Як визначено в ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що 04.12.2018 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АМ/8408384, яким забезпечено транспортний засіб марки «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 03 липня 2019 року у справі №755/9787/19, встановлено, що 27 березня 2019 року о 19-00 годині, [PERSON] в [ADDRESS] , керуючи автомобілем «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Пежо», реєстраційний номер [NUMBER] що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, після чого [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 01.04.2019 року [PERSON] , як власник автомобіля «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] звернувся із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 27.03.2019 року о 19 год 00 хв в м. Умань Черкаської обл., по вул.Небесної сотні,11 до ТДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай» . 01.04.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до ТДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай» про виплату страхового відшкодування в розмірі заподіяної йому шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Форд» застрахована ТДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай» 10.04.2019 проведено огляд транспортного засобу марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] , про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування, вартість ремонту транспортного засобу марки «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] , становить 2684.40 грн. Згідно зі страховим актом №19.598408384-2531 від 12.12.2019, розрахунком суми страхового відшкодування, матеріальний збиток калькуляції ТДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай» становить 2684.40 грн. З платіжного доручення №14154 від 27.12.2009 слідує, що ТДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай» сплатило [PERSON] - 2684.40 грн. страхового відшкодування. Відповідно до Договору №1/Т про відступлення права вимоги від 01 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] та ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» перейшло до ФОП [PERSON] . Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Судом встановлено,що у ДТП, яка мала місце 27.03.019 м. Умань, Черкаської області, встановлена вина водія [PERSON] вищезгаданою постановою суду. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплачено страхове відшкодування у розмірі 2684.40 грн, [PERSON] .. В подальшому між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» і ФОП [PERSON] укладено Договоір про відступлення прававимоиг, в тому числі і до відповідача [PERSON] . Зважаючи на вказане, ФОП [PERSON] заявив регресні вимоги до [PERSON] , який не провів таке відшкодування у добровільному порядку. Обставина залишення водієм автомобіля «Ford Transit» д.н.з. [NUMBER] , місця ДТП підтверджується вищезгаданою постановою Дніпровського районного суду м.Києва. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ФОП [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача 2684.40 грн. Також, статтею 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1073.60 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №170 від 20.11.2023 року, а тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягає стягнення судових витрат. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь ФОП [PERSON] понесених ними судових витрат.

Outcome: approved