Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Заявниця вказує, що народилася [INFO] у с.Коваленки Житомирського району та до цього часу проживає в даному населеному пункті У 1996 році вона стала спільно проживати однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу із [PERSON] , 1941 року народження. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, він виховував її дітей, які сприймали його як її чоловіка. [INFO] [PERSON] у віці 82 роки помер в с.Коваленки Житомирського району Житомирської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла, так як проживала із ним однією сім`єю на момент його смерті та яку має намір успадкувати. На її звернення до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, їй було повідомлено, оскільки заповіту [PERSON] не залишив, в офіційному шлюбі вони не перебували, а тому вона не відноситься до кола спадкоємців, визначених законом, тому необхідно в судовому прядку підтвердити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю на момент смерті не менш як п`ять років до смерті [PERSON] . В іншому порядку, ніж судовий, вона не може встановити відповідний факт, а тому звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт її постійного проживання понад п`ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] . Заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися, однак від представника заявниці [PERSON] надійшла заява у якій вона просила розглянути справу за її відсутності. Вказала, що заявлені вимоги підтримує. Представник Любарської селищної ради будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18.07.2011 року Любарським РВ УМВС України в Житомирській області, заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с.Коваленки Любарського (тепер Житомирського) району Житомирської області, де зареєстрована та проживає до цього часу (а.с.5). Згідно виписки з погосподарських книг с.Панасівка Житомирського району №96 від 16.08.2023, виданої Авратинським старостинським округом Любарської селищної ради, у період з 1996 по 2023 роки, до складу сім`ї заявниці входив співмешканець [PERSON] , 1941 року народження (а.с.12). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.08.2023 року виконавчим комітетом Любарської селищної ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с.Коваленки Житомирського району Житомирської області (а.с.4). Згідно довідки №149 від 16.08.2023 року, виданої Авратинським старостинським округом Любарської селищної ради, [PERSON] з 1996 року до дня своєї смерті без реєстрації шлюбу проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки (а.с10). З письмових пояснень жителів с.Коваленки Житомирського району [PERSON] та [PERSON] , які містяться в матеріалах справи слідує, що вони проживають по сусідству із [PERSON] , яка в свою чергу з 1996 по 2023 рік проживала у цивільному шлюбі із [PERSON] . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, спільно купували майно для користування, приймали участь у витратах на утримання житла та його ремонт, підтримували гарні відносини і піклувалися про здоров`я один одного (а.с.14,15). Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст.316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.2, п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. З позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 19.12.2018 року (справа №540/147/17) встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявниці, оскільки надає право оформлення спадщини, яка належала померлому. За змістом ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved