Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2008 року. У них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду від 15 квітня 2014 року шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний. 05 травня 2014 року рішенням Тисменицького районного суду з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину, а саме починаючи з 06 березня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не цікавиться дітьми, їх станом здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчуванням, медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний і духовний розвиток. 12 лютого 2024 року вона звернулась до Виконавчого комітету Лисецької селищної ради Івано-Франківської області щодо надання висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. Рішенням Виконавчого комітету Лисецької селищної ради Івано-Франківської області №10/2024 від 27 лютого 2024 року, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затверджений висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав. У зв`язку з наведеними обставинами, позивачка просила суд задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позов на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Представник Виконавчого комітету Лисецької селищної ради, в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. У них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 04 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №2 (а.с.15) та дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 04 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №2 (а.с.17) Відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.18). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.20). Відповідно до акту № 6 від 11 січня 2024 року обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом із нею проживають неповнолітні діти: сином [PERSON] , [INFO], дочкою [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], чоловік [PERSON] , [INFO] (не зареєстрований, але фактично проживає), дідусь [PERSON] , [INFO] та бабуся [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Згідно з довідкою № 23 від 29 січня 2024 року, [PERSON] , [INFO] спостерігається сімейним лікарем [PERSON] від 30 квітня 2020 року. За медичною допомогою в разі хвороби чи профілактичних оглядів дитини звертається мама [PERSON] або її чоловік [PERSON] . Рідний батько дитини не з`являвся на огляд жодного разу (а.с.25). Відповідно до довідки № 24 від 29 січня 2024 року, [PERSON] , [INFO] спостерігається сімейним лікарем [PERSON] від 30 квітня 2020 року. За медичною допомогою в разі хвороби чи профілактичних оглядів дитини звертається мама [PERSON] або її чоловік [PERSON] . Рідний батько дитини не з`являвся на огляд жодного разу (а.с.26). В довідці Стебницької гімназії Лисецької селищної ради Івано-Франківської області №4 від 01 лютого 2024 року вказано, що [PERSON] , [INFO] навчається у закладі з 01 вересня 2015 року. За час навчання зарекомендував себе добрим, відповідальним учнем. Вихованням та утриманням дитини займається мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Рідний батько [PERSON] жодного разу до школи не приводив та не забирав. Навчанням не цікавився (а.с. 27). Довідкою Стебницької гімназії Лисецької селищної ради Івано-Франківської області №5 від 01 лютого 2024 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] навчається у закладі з 01 вересня 2017 року. За час навчання зарекомендувала себе щирою, ввічливою, старанною дитиною. Вихованням та утриманням дитини займається мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Рідний батько [PERSON] жодного разу до школи не приводив та не забирав. Навчанням не цікавився (а.с. 28). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, у [PERSON] станом на 05 лютого 2024 року існує заборгованість у розмірі 201 405,00 грн. (а.с.29). Рішенням виконавчого комітету Лисецької селищної ради Івано-Франківської області № 10/2024 від 27 лютого 2024 року був затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Згідно висновку № 10/2024 від 27 лютого 2024 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Лисецької селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 22-23). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України(ст. 1 СК України). У відповідності до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Ст. 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав. Згідно із ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Суд враховує, що наявність вини належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що фактично відповідач не цікавиться життям своїх дітей, хоч мав таку можливість, всі питання щодо їх виховання вирішуються матір`ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Виходячи з вище викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, що підтверджені належними доказами, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також звертає увагу [PERSON] , що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення його батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своїх дітей, відповідно до положень ст. 169 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved