Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

29 лютого 2024 року представник позивача, адвокат Руденко Ю.В., звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацка Віктора Ярославовича, комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Придніпровської товарної біржи про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. 25 квітня 2024 року представник позивача надала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя матері на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.06.1998, укладеного на Придніпровській товарній біржі, належав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . З питання оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів на житловий будинок, а саме, вищевказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений як того вимагало законодавство України, яке діяло на момент укладання правочину. Для визнання права власності рекомендовано звернутися до суду. Отже, у зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері у позасудовому порядку, позивач змушена звернутись до суду з цією позовною заявою. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому, при вирішені справи по суті покладається на розсуд суду. Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я. до суд не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представники КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР та Придніпровської товарної біржі до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили, письмових пояснень по суті спору не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 21.07.2023. Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються копією паспорта позивача та свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 04.04.1977. За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 05.06.1998 на товарній біржі «Придніпровська товарна біржа Криворізька філія» належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок «А-1», загальною площею 38,5 кв.м., житловою 13,0 кв.м, літня кухня «В», вбиральня «Г», водоколонка І, паркан 2, ворота. Договір зареєстрований у Криворізькому БТІ 15.07.1998, запис в реєстровій книзі №197, запис №42747, що підтверджується штампом про реєстрацію на звороті договору. (а.с. 63) Зі спадкової справи №22/2024, заведеної у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацка В.Я. вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] . Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, відсутністю документів, що підтверджують факт постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також відсутністю належним чином оформлених документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений) та рекомендовано звернутись до суду з приводу цього питання. Аналізуючи норми права, на які посилався позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності,

Outcome: approved