Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представник - адвокат Коцкович Р.М., звернувся до суду із позовом (а.с. 19-20), в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці, з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що його мама [PERSON] , за життя, склала заповіт, яким заповіла йому земельну ділянку, площею 0,6920 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після її смерті - 07.10.2020, відкрилась спадщина за заповітом. У визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На поважність причин пропуску строку прийняття спадщини вказує карантинні обмеження у зв`язку із коронавірусною хворобою та військовою агресією росії проти України. Звернувшись до нотаріуса у 2024 він отримав відмову. У зв`язку із цим він вимушений звернутись до суду із даним позовом. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Долинської міської ради - Креховецький І.М. у підготовче судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомлений належним чином. 26.04.2024 на електронну пошту суду надіслав клопотання (а.с. 24), в якому просить розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 22 березня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу [PERSON] десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Коцковича Р.М. 27.03.2024 надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 28 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 26 квітня 2024 року від представника відповідача Долинської міської ради - Креховецького І.М. на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що представник відповідача позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.1960 (а.с. 9), позивач [PERSON] народився [INFO] . Його матір`ю є [PERSON] . Згідно із копією Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ №006670, виданого 18.06.2001 (а.с. 11), [PERSON] на підставі рішення ХІХ сесії ІІІ скликання Тростянецької сільської ради народних депутатів від 02.03.2001 №126-19/2001 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,692 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя, 19.10.2016, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Хабер Г.В., зареєстрований в реєстрі за №84 (а.с. 6), яким земельну ділянку, площею 0,6920 га для ведення сільськогосподарського виробництва заповіла позивачу [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.10.2020 (а.с. 8). Згідно із витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76186812 від 13.03.2024 (а.с. 7), за параметрами запиту - [PERSON] , дата смерті - [INFO] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Звернувшись до нотаріуса із метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, [PERSON] було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 10). Причиною поважності пропуску для прийняття спадщини позивач [PERSON] вказує на карантинні обмеження спричинені поширеністю коронавірусної хвороби COVID-19 та введення воєнного стану у зв`язку із військовою агресією росії проти України. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] . ІV. Оцінка суду: проаналізувавши доводи позивача, визнання позову представником відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , і як наслідок, при зверненні до нотаріуса отримав відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Предметом спору у даній справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Предметом доказування є поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної вище частини статті про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним судом України у постанові від 23.08.2017 №6-1320цс17. З даним висновком погодився Верховний Суд у постановах від 01.04.2019 справа №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11.11.2020 справа №750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03.03.2020 справа № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте, законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який продовжував діяти до 30.06.2023. У постановах Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №206/3473/20, від 12.10.2021 у справі № 953/8112/20 зазначено, що дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Окрім того Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховною Радою України вказаний вище указ було затверджено. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, та такий продовжує діяти на даний час. Враховуючи описані вище обставини, суд погоджується з доводами позивача [PERSON] та вважає поважними наведені ним причини пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини, оскільки судовим розглядом підтверджено встановлення карантину на території України у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також запровадження воєнного стану в Україні, що на думку суду могло перешкодити йому, як спадкоємцю, вчасно звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. На переконання суду, двохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили буде достатнім строком для подання заяви про прийняття спадщини, і тому позов [PERSON] до Долинської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід задовольнити. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивач [PERSON] просив залишити за ним. На підстав вищевикладеного, ст. 15, 1216, 1217, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 4, 13, 81 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved