Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого опалення відповідачам за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 у сумі 28\~313,89 грн. Вказану суму заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення, а також інфляційні втрати в сумі 2\~477,03 грн. та 3% річних у сумі 1\~024,67 грн., позивач просить стягнути на свою користь з солідарно з відповідачів. Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Гіди О.С. від 09 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021, справу розподілено на суддю Середню Н.Г. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Гіди О.С. Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року прийнято справу до розгляду. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» було задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, що виникла за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 в сумі 28\~313,89 грн., інфляційні втрати в сумі 2\~477,03 грн., 3% річних у сумі 1\~024,67 коп.; в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору стягнуто в рівних частках суму 2\~270,00 грн., тобто по 756,67 грн. з кожного. 25 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року у вищевказаній цивільній справі та, посилаючись на неповноту встановлення обставин при винесенні рішення, що мають значення для справи, просила скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 вересня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року передано на розгляд судді Ніколенко Д.М. Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року прийняти до провадження заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 квітня 2024 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення передано на розгляд судді Ніколенко Д.М. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причину неявки, відзиву не подала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тому вони були споживачами послуги з централізованого опалення, які надавалися АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою у спірний період (а.с. 17, 18 довідки). Однак, відповідач [PERSON] за вказаною вище адресою знята з реєстрації 28.02.2018, про що надано відповідні докази, з 28.02.2018 зареєстрована за іншою адресою (а.с. 81-88 копія паспорту, а.с. 96 відповідь з Єдиного демографічного реєстру). Відповідно відповідач не була користувачем послуг з централізованого опалення, які надавалися АТ «Криворізька теплоцентраль» у спірний період. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надану послугу здійснюється неналежним чином. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 становить 28\~313,89 грн. (а.с. 5). Доказів на спростовування зазначеного відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано. Крім того, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі №6-40цс11). Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01.07.2014), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20.06.2012 у справі №6-68цс12, від 30.10.2013 у справі №6-59цс13). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів на його користь інфляційних втрат у сумі 2\~477,03 грн. та 3% річних від простроченої суми в сумі 1\~024,67 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості (а.с. 6). Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки неправомірними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлені про слухання справи відповідачі відзиву до суду та доказів на його підтвердження суду не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] , в частині стягнення заборгованості з [PERSON] - відмовити у зв`язку з необґрунтованістю пред`явлених позовних вимог. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~270,00 грн., сплачений ним при подачі позову до суду, тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача з врахуванням роз`яснень, викладених в пункті 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». На підставі викладеного та

Outcome: partial