Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Неповнолітній [PERSON] , [INFO] ,в особі свого представника - адвоката Кіслової О.О., звернувся до суду з позовом до свого батька - [PERSON] , у якому просить позбавити батька батьківських прав у відношенні нього. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що його батьки - [PERSON] і [PERSON] до 20.10.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі. Після припинення шлюбних відносин позивач залишився проживати з матір`ю - [PERSON] , перебував на її утриманні. Відповідач життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, його вихованням не займається. [INFO] мати позивача загинула внаслідок ракетного обстрілу с. Гроза Куп`янського району Харківської області. Наказом служби у справах дітей Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 42 від 16.10.2023 неповнолітнього [PERSON] на період з 16.10.2023 до призначення піклування влаштовано до родини його бабусі - [PERSON] за фактичним місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, нехтує батьківськими обов`язками, не піклується про його здоров`я, моральний та духовний розвиток. Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та, допитаний в якості свідка пояснив, що скільки він себе пам`ятає, то жив з мамою у будинку бабусі - [PERSON] . Мати повністю забезпечувала його усім необхідним. Після загибелі матері він продовжує проживати у бабусі, яка виховує його та забезпечує усім необхідним. Батько зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, не проявляє інтересу до його життя, матеріально не допомагає та ніякої участі в його житті не приймає. Представник позивача - адвокат Кіслова О.О. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Допитана в якості свідка третя особа - [PERSON] зазначила, що є бабусею позивача. Коли онуку виповнилося 10 місяців, то донька з ним залишили відповідача і перейшли жити до неї, де постійно проживали до загибелі дочки. Відповідач участі у вихованні сина ніколи не приймав і не приймає, не працює, аліменти не платить, зловживає спиртними напоями, на прохання сина добровільно відмовитися від батьківства згоди не надав. Відповідач у судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендований лист суду, направлений за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернутий на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву не надав. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.07.2009. [PERSON] загинула [INFO] в с. Гроза Куп`янського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.10.2023. Наказом Служби у справах дітей Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 42 від 16.10.2023 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] » позивач [PERSON] , [INFO] , тимчасове влаштований до родини його бабусі - [PERSON] . З висновку органу опіки та піклування Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 31.01.2024 вбачається, що бабуся [PERSON] 16.10.2023 звернулась до служби у справах дітей про тимчасове влаштування до її родини онука [PERSON] , [INFO] , з подальшим його влаштуванням на правах підопічного. [PERSON] повідомила, що її загибла донька [PERSON] проживала в офіційному шлюбі з [PERSON] до жовтня 2010 року. Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення її доньки з відповідачем, [PERSON] постійно проживав з матір`ю та родиною дідуся і бабусі [PERSON] , повністю перебував на утриманні матері. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 09.06.2010 з [PERSON] на користь матері хлопчика - [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] аліменти на утримання сина не сплачує, ВДВС Шевченківського РУЮ Харківської області відкрито виконавче провадження з примусового стягнення аліментів. Станом на 01.03.2018 заборгованість по аліментах становила 33306 грн. 57 коп. і тому [PERSON] було встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною зброєю до погашення заборгованості по аліментах. За останньою інформацією Куп`янського ВДВС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на початок жовтня 2023 року [PERSON] заборгував на утримання сина 163542 грн. 82 коп. Неповнолітній [PERSON] тривалий час проживав із матір`ю та родиною бабусі [PERSON] . На теперішній час він не бажає проживати разом з батьком, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. [PERSON] , звернувшись до суду з позовом, в обґрунтування своїх вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. У разі спору передусім повинні бути визначені інтереси дитини й тільки потім - права батьків. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №756/2109/16-ц. 11.07.2017 Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , суд дійшов висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст. ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення його батьківських прав є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. При цьому суд враховує, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, що свідчить про відсутність у нього інтересу та бажання приймати участь у житті дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, і тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved