Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

У лютому 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 234\~947,11 грн. та витрати на оплату судового збору. Як на підставу позовних вимог позивачем вказано, що 05.03.2021 відповідачем підписано договір про споживчий кредит №678-І, відповідно до якого банк шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок позичальника надав кредит в загальному розмірі 200 000,00 грн. під 16,99% річних строком на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 04.03.2031 на споживчі цілі. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач зазначав, що станом на 31.01.2024 утворилася заборгованість в розмірі 234\~947,11 грн., яка складається з: 180\~495,33 грн. - основний борг по кредиту, 54\~451,75 грн. - проценти за користування кредитом, 0,03 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Оскільки добровільно відповідач не погашає заборгованість, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, судової повістки-повідомлення та матеріалів позовної заяви з додатками рекомендованим листом. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 05.03.2001 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №678-І. Відповідно до умов договору банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника надав кредит в загальному розмірі 200\~000,00 під 16,99% річних, строком на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту 04.03.2031 на споживчі цілі. Згідно розрахунку позивача, через неналежне виконанням відповідачем грошових зобов`язань станом на 31.01.2024 утворилася заборгованість в розмірі 234\~947,11 грн., яка складається з: 180\~495,33 грн. - основний борг по кредиту, 54\~451,75 грн. - проценти за користування кредитом, 0,03 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Банком на адресу [PERSON] неодноразово направлялись вимоги стосовно наявності заборгованості та повернення кредиту. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Згідно статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту, процентам, а також трьох відсотків річних, підтверджених розрахунком позивача, який відповідачем не спростовано. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved