Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією родиною зі спадкодавцем [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно - земельну частку (пай), розміром 6,53 га, що належала померлій [PERSON] . У позовній заяві позивач посилається на, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку (пай). Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, надали заяви про підтримання та визнання позовних вимог, в яких просили розглядати справу без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] у с. Іванівка, Чугуївського району, Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як зазначено в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно наданої довідки Чкаловської селищної ради Чугуївського району від 22.05.2023, на день смерті [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проживали і були зареєстровані: онука [PERSON] , 1953 року народження, чоловік онуки [PERSON] , 1949 року народження, правнука [PERSON] , 1973 року народження, та праправнука [PERSON] , 1992 року народження. На підтвердження факту проживання однією родиною позивача з померлою [PERSON] надані письмові пояснення свідків - сусідів [PERSON] , який проживає у буд. 17 по тій саме вулиці, та [PERSON] , який проживає у буд. 20. Вивчивши наявні в справі докази та, враховуючи, що позивач на день смерті прабабусі [PERSON] проживала разом з нею та була зареєстрована за тією самою адресою, а також письмові пояснення сусідів та довідку вуличного комітету, суд приходить до висновку, що [PERSON] проживала разом з померлою [PERSON] , яка доводиться їй прабабусею, на день її смерті - [INFO] однією сім`єю. Таким чином, заявлені вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією родиною з спадкоємцем [PERSON] є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про цей факт, тому вони підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванівський» розміром 6,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ХР № 067662, виданого 27.12.2002. Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За інформацією Чугуївської державної нотаріальної контори від 21.04.2023, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в термін, передбачений ст. ст. 529, 531 ЦК Української РСР від 18.07.1963 і заключних та перехідних положень ЦПК України (16.01.2003) (шість місяців), спадкоємці померлої з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично тим, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкова справа не заводились, свідоцтво про право на спадщину не видавалось; заповіт відсутній. Отже єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є її праонука [PERSON] , яка проживала з прабабусею на день її смерті, вступила у володіння спадковим майном, а інші спадкоємці, які звернулися з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору або які спадщину прийняли фактично тим, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутні і заповіт померлої відсутній. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку після смерті прабабусі шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на пай, що підтверджує право власності померлої на спадок, суд вважає, що вимоги позивача в частини визнання права власності на спадок знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. З урахуванням викладеного та враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги відсутність позасудових способів реалізації права позивача на спадкове майно, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved