Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який умотивувала тим, що 18.05.2011 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 33, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.02.2021 був розірваний. Вказує, що від шлюбу у них є спільний син - [PERSON] 2013 року народження. Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а такий рівень вона одна не зможу забезпечити. Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у сумі 1/4 від усіх видів доходів забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини, крім цього зазначає, що відповідач має регулярний дохід, працює офіційно та отримує заробітну плату, у зв`язку із чим просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 04.10.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 24.04.2024 у судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася; при цьому у своїй позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, викладені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився; попередньо через канцелярію суду надав заяву, з якої судом убачається, що він позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі заробітку (доходу) визнає, водночас заперечував проти стягнення судових витрат по сплаті судового збору; просив розгляд справи проводити у його відсутності. З урахуванням вимог ч.1 ст. 206 ЦПК України, судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому, суд з урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та задовольнити позов, виходячи з такого. Судом установлено,\~що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.02.2021 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 18.05.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №33 (а.с.4-5). В період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №3030, в якому батьком зазначений відповідач [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.6). Отже, судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру коштів на утримання малолітнього сина. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати синаи, судом не встановлено. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що, зі слів позивача, він є фізично здоровою людиною, працездатного віку та офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, позовні вимоги визнав у повному обсязі, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 31.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, а позовні вимоги задоволено судом у повному обсязі, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1 073 гривень 60 копійок. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved