Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини усіх його доходів (заробітку), на 1/6 частину усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які він сплачує на підставі судового наказу Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.03.2020 року на утримання сина - [PERSON] . Після розриву стосунків з відповідачкою, 16.07.2021 року він уклав шлюб з гр. [PERSON] , від шлюбу з якою має спільну дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що він є мобілізованим та проходить військову службу у Збройних силах України. Всі отримані кошти (заробітна плата) витрачається ним на власні потреби та забезпечення службових потреб. Його дружина офіційно не працює, отримує допомогу при народжені дитини. Він єдиний хто може утримувати сім`ю. Наразі сім`я перебуває в дуже скрутному матеріальному становищі, із зростанням цін їм не вистачає навіть на продукти харчування та одяг. Стверджує, що не в змозі сплачувати аліменти у розмірі, встановлені судом на утримання сина від першого шлюбу - [PERSON] , оскільки його матеріальний стан погіршився та додатково на його утриманні перебуває син [PERSON] , народжений у шлюбі з його новою дружиною, що змусило його звернутись до суду з даним позовом. 24 квітня 2024 року відповідачем [PERSON] на позовну заяву було подано відзив, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючі дану відмову тим, що діти є рівними у своїх правах незалежно від походження, і тому вважає неправомірним та протиправним знижувати рівень життя однієї дитини (від першого шлюбу) за рахунок утримання іншої дитини (від другого шлюбу). Позивач є працездатною особою. На час подання позовної заяви він є військовослужбовцем, відповідно утримує як грошове так і матеріальне забезпечення. Означений факт не може слугувати аргументацією щодо погіршення його матеріального стану. В судове засіданні позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду відзив в якому просила в задоволені позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 2 \~ст. 247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки позивач, представник позивача, відповідач та представник відповідача не з`явилися до зали судового засідання. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у цивільному шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Казанківського районного суду Миколаївської області від 23.03.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки, № 56/12.01-06 від 03.04.2024 року, виданої 03.04.2024 року вбачається, що до складу сім`ї позивача входять його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до\~довідки про\~отримання допомоги\~за вих./№\~243\~управління соціального\~захисту населення\~ [PERSON] (дружина\~позивача)\~перебуває на\~обліку в\~управлінні соціального\~захисту населення\~Баштанської райдержадміністрації\~та їй\~відповідно до\~закону України\~«Про державну\~допомогу сім`ям\~з дітьми»\~призначено виплату\~допомоги при\~народжені дитини\~з 01.03.2022\~року до\~31.03.2025\~року.\~ Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України, тобто не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з вищенаведеного, позивач повинен довести\~неспроможність сплачувати щомісячно аліменти на утримання його дітей у розмірах, визначених рішеннями судів, у зв`язку зі\~зміною його матеріального або сімейного стану, погіршенням стану здоров`я. Відповідно до ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. Як встановлено судом, що підтверджується позивачем у позовній заяві, [PERSON] призваний на військову службу за мобілізацією, перебуває в лавах збройних сил України та відповідно отримує достатнє грошове та матеріальне забезпечення згідно штатного розпису. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 62142260 вбачається, що позивач має стабільний заробіток (грошове утримання). Так, розмір заробітної плати позивача (доходу) становить: жовтень 2022 року - вересень 2023 року, - 34572,71 грн., жовтень 2023 року - 52012,67 грн., листопад 2023 року - 71642,05 грн., грудень 2023 року - 107743 грн., січень 2024 року -108547,48 грн., лютий - березень 2024 року 103383,98 грн. Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання його сина послався на погіршення його матеріального стану у зв`язку з тим що всі його кошти (заробітна плата) витрачаються ним на забезпечення його службових потреб. Доказів вказаним обставинам матеріали справи не містять. Документи на підтвердження даного факту - щомісячні витрати на службові потреби) позивачем не надано, доказів вказаним обставинам матеріали справи не містять та не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б давали суду правові підстави для висновку про наявність обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість позивачем сплачувати аліменти на утримання його дитини (сина) у розмірі, встановленому рішенням суду. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини позивача. Крім того, у разі зменшення розміру аліментів, що стягуються з батька, надмірний тягар щодо утримання дитини буде покладено на відповідача - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання його дитини у розмірі, визначених рішенням суду, та відсутності підстав для зменшення їх розміру, в зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed