Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Мінакова А.Л., який діє на підставі довіреності, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № В03.13076.003887307 від 25 квітня 2018 року в розмірі 75442,90 гривень та понесені судові витрати в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що 25 квітня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №В03.13076.003887307. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №В03.13076.003887307 від 25 квітня 2018 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників №4 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 75442,90 гривень, з яких: 22628,07 гривень заборгованість за основним боргом; 52814,83 гривень заборгованість за відсотками; 0 гривень заборгованість за комісіями. Зазначив, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк». ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалось жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №В03.13076.003887307 в розмірі 75442,90 гривень. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Рух справи Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Аргументи учасників справи Процесуальним правом\~на подання\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідач не\~скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у пред`явленому позові просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначив, що у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з відомостями з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманими судом відповідно до вимог ч. 6\~ст. 187 ЦПК України. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №B03.13076.003887307 від 25.04.2018 (далі - Договір), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 24960,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору (а.с. 5-7). Згідно з п. 1.2 Договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Відповідно до умов п. 1.3., 1.4. Договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 6% (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15,5%. Умовами п. 1.10. Договору сторонами погоджено, що за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв?язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо; позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. 25 квітня 2018 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту та додаток до паспорта споживчого кредиту Графік щомісячних платежів за кредитним договором, у якому зазначений розмір погашення суми кредиту - 24960,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 7775,49 грн, плата за обслуговування 38856,60 гривень, загальна вартість кредиту 71592,09 гривень (а.с. 10-11). Відповідно до ордера-розпорядження №1 про видачу кредиту 25 квітня 2018 року на рахунок [PERSON] було перераховано грошові кошти в розмірі 20000,00 гривень за договором №В03.13076.003887307 від 25.04.2018 (а.с. 11 зворот). Згідно з ордером-розпорядженням №2 про сплату страхового платежу 25 квітня 2018 року від [PERSON] було перераховано страховий платіж в розмірі 4960,00 гривень (а.с. 11 зворот). 07 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея Банк» був укладений договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 15-16). Згідно з умовами п. 2.2. Договору факторингу права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, погодженого сторонами в п. 6.1. кредитного договору, позичальник [PERSON] за період з 25.04.2018 по 25.04.2021 повинна сплатити на користь ПАТ «Ідея Банк»: 24 960,00 гривень у рахунок погашення суми кредиту; 7775,49 гривень в рахунок процентів за користування кредитом; 38 856,60 гривень в рахунок плати за обслуговування кредитної заборгованості. Загальна сума, належна до сплати становить 71 592,09 гривень. Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023, сформованим представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 75442,90 гривень, з яких: 22626,07 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 52814,83 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17). У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором №B03.13076.003887307 від 25.04.2018, складений представником ТОВ «ФК «ЄАП» Мінаковим А.А. (а.с. 14). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами частини 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно\~до вимог статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правилами\~статті 610 ЦК України\~унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2\~статті 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено\~положеннями статті 629 ЦК України. У договорі №B03.13076.003887307, укладеному 25 квітня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як убачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «Ідея Банк» перед відповідачем виконав, перерахував відповідачу обумовлені кредитним договором кошти, а саме: 20000,00 гривень кредитних коштів та 4960,00 страхового платежу. Згідно з умовами п. 1.2. кредитного договору №B03.13076.003887307 від 25.04.2018, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , банк надає кредит у день підписання Договору строком на 36 місяців, датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно з графіком щорічних платежів за кредитним договором, який погоджений сторонами у п. 6.1. Договору, [PERSON] взяла на себе зобов`язання погасити за період строку дії кредитного договору з 25.04.2018 по 25.04.2021 суму кредиту в розмірі 24 960,00 гривень; 7775,49 гривень - в рахунок сплати процентів за користування кредитом та 38 856,60 гривень - у рахунок плати за обслуговування кредитної заборгованості. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №B03.13076.003887307 від 25.04.2018 в сумі 32 735,49 гривень, яка складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 24 960,00 гривень; заборгованості за відсотками в розмірі 7 775,49 гривень. Що стосується розрахунку заборгованості за кредитним договором, то суд зважає на те, що в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором №B03.13076.003887307 від 25.04.2018, складений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Мінаковим А.А., водночас, розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», як про це зазначає у позовній заяві представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», матеріали справи не містять (а.с. 14). З приводу нарахування ПАТ «Ідея Банк» до сплати [PERSON] плати за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 38 856,60 гривень, як про це зазначено в графіку щомісячних платежів, то суд зважає на таке. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.10 кредитного договору №В03.13076.0003887307 від 25.04.2018 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати кошти за обслуговування кредиту щомісячно в розмірах, визначених у Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Частиною четвертою\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями\~ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано\~положеннями ч.\~3\~ст.\~13\~ ЦК України,\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. З огляду на вказане вище, положення кредитного договору\~№В03.13076.0003887307 від 25.04.2018 про сплату позичальником на користь банку\~коштів за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в розмірах, визначених у Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (пункт 1.10 Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована плата за обслуговування кредиту банком на загальну суму 38856,60 гривень. Як було зазначено судом вище, матеріали справи не містять розрахунку кредитної заборгованості, складеної первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Між тим, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019, прийнятій у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015, прийнятій у справі №6-16цс15. Більш того, суд зважає на те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором складений не первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», натомість представник позивача у позовній заяві наголошує, що заборгованість була нарахована не позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», а первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» відповідно до умов договору та з моменту отримання права вимоги до відповідача. Відтак, як убачається з графіку щомісячних платежів за кредитним договором, що відповідач [PERSON] повинна була сплатити на користь ПАТ «Ідея Банк» 24 960,00 гривень в рахунок погашення суми кредиту, 7 775,49 гривень в рахунок погашення процентів за користування кредитом та 38 856,60 гривень в рахунок плати за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов п. 1.10. кредитного договору. Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність з моменту укладення кредитного договору №В03.13076.0003887307 від 25.04.2018 його положень про сплату позичальником на користь банку\~коштів за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в розмірах, визначених у Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (пункт 1.10 Договору), як таких, що суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», доведеною є заборгованість в сумі 32 735,49 гривень, яка складається з: 24 960,00 гривень - суми кредиту, 7775,49 гривень процентів за користування кредитом. Що стосується заявленої в позові суми заборгованості, яка становить 75442,90 гривень, з яких: 22628,07 гривень заборгованість за основним боргом; 52814,83 гривень заборгованість за відсотками, така сума не узгоджується з наданими позивачем доказами, а саме: положеннями Кредитного договору №В03.13076.003887307 від 25.04.2018 та Графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Водночас, суд ураховує ту обставину, що наданий позивачем ТОВ «ЄАПБ» розрахунок заборгованості за кредитним договором №B03.13076.003887307 від 25.04.2018, складений представником ТОВ «ФК «ЄАП» Мінаковим А.А., розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором АТ «Ідея Банк», матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 32735,49 гривень. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~статті 617 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Правилами ст. 514 ЦК України\~унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З огляду на наведене вище, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від АТ «Ідея Банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором факторингу 07072023 від 07 липня 2023 року в сумі 32 735,49 гривень. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №59258 від 09 лютого 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 43,39%, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1313,85 гривень (3028,00 х 43,39 : 100 = 1313,85). На підставі викладеного,

Outcome: partial