Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

01.04.2024 до Літинського районного суду Вінницької області із вищезазначеним позовом звернувся представник позивача адвокат Данилюк П.П. (котрий уповноважений представляти інтереси позивача на підставі ордеру серії АВ № 1122139 від 01.03.2024 (а.с. 23)) мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв - [PERSON] , але не оформирмив своїх спадкових прав. У свою чергу [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок, що знаходяться на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області і позивачка у справі являється спадкоємцем за заповітом після смерті останнього. Коли позивачка звернулася до Літинської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності на вказане майно, їй було відмовлено у його видачі по причині відсутності правовстановлюючих документів. У інший спосіб позивачка не має можливості оформити дане спадкове майно. Тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просила визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася. Натомість її представник-адвокат Данилюк П.П. надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Судовий збір просить залишити за позивачкою (а.с. 34). Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду листа, відповідно до якого просять розгляд справи провести у відсутність представника селищної ради. Позовні вимоги селищна рада визнає (а.с. 33) Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9), [PERSON] померла [INFO] . Згідно заповіту від 14.10.2003 (а.с. 10) [PERSON] на випадок свої смерті зробила розпорядження, відповідно до якого усе майно, де б воно не було із чого воно не складалось, у тому числі житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, земельну ділянку, які належать їй на праві особистої власності і знаходяться в [ADDRESS] , земельну частку (пай), вклади на рахунку заповідає синові [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть (а.с. 11) [PERSON] помер [INFO] . У свою чергу 24.05.2005 [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження (а.с. 12), відповідно до якого на випадок свої смерті усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, а саме житловий будинок з відповідними спорудами, земельну ділянку в [ADDRESS] , заповідає [PERSON] . Згідно договору довічного утримання від 14.10.2005 (а.с. 13-14) [PERSON] передає у власність [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.07.2007 (а.с. 15) [PERSON] являється спадкоємцем майна після смерті [PERSON] .. Аналогічна інформація підтверджується довідкою за № 865/02-14 від 12.09.2023. 01.04.1994 рішенням Селищенської ради народних депутатів (а.с. 17) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до витягів із Державного земельного кадастру (а.с. 18-19) земельна ділянка із кадастровим номером 0522486200:04:002:0545 розташована по [ADDRESS] , а земельна ділянка із кадастровим номером 0522486200:04:004:0080 розташована у с. Селище Вінницького району Вінницької області. Листом Літинської державної нотаріальної за № 41/02-14 від 23.01.2024 (а.с. 22) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] (земельні ділянки) на кадастрові номера 0522486200:04:002:0545 та 0522486200:04:004:0080 по причині відсутності правовстановлюючих документів, оскільки [PERSON] , який прийняв спадщину за законом, але не оформив свої спадкові права після смерті [INFO] [PERSON] . Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за 222 від 01.04.2024 (а.с. 31) [PERSON] у приватну власність були передані земельні ділянки із кадастровими номерами: -0522486200:04:002:0545 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в межах [ADDRESS] . -0522486200:04:004:0080 площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2022 (а.с. 22) власником житлового будинку по [ADDRESS] являється [PERSON] - позивачка у справі. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельні ділянки спадкодавцями за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельні ділянки. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Оскільки [PERSON] за життя не отримала державного акту на земельні ділянки, хоча земельні ділянки і передані останній у приватну власність, відтак позивач в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права власності на ці земельні ділянки. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] належало право приватної власності на земельні ділянки на території с. Селище Вінницького (Літинського) району Вінницької області, а позивач [PERSON] має намір успадкувати майно [PERSON] , (який у свою чергу прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [INFO] [PERSON] ), проте успадкувати майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому з метою захисту майнових прав позивачки, за останньою слід визнати право власності на зазначені земельні ділянки право на які належали [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої прийняв - [PERSON] , у свою чергу після смерті якого 13.12.2005 спадщину прийняла спадкоємець за заповітом [PERSON] (позивач у справі). Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням представника позивача (а.с. 33) слід залишити за позивачкою [PERSON] .

Outcome: approved