Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ), звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 15.10.2020 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно п. 1 Договору Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальникові гроші в сумі 1 500 000,00 грн. Передачу грошей було здійснено в момент підписання Договору про що Позичальник власноручно написав Позикодавцю розписку про одержання грошей. Згідно розписки написаної Позичальником власноручно 15.10.2020 р. при свідках, Позичальник отримав від Позикодавця гроші в сумі 1 500 000,00 грн., які Позичальник зобов`язався повернути в строк до 20.10.2021 р. 15.10.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. було посвідчено заяву Позичальника, яку зареєстровано у реєстрі за № 942 наступного змісту (далі - Заява): «Я, [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, без жодного тиску зі сторони, як фізичного так і психологічного, цією заявою підтверджую факт отримання в позику від [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , грошової суми в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок зі строком повернення до 20.10.2021 р., відповідно до п. 1 Договору позики, укладеного мною з [PERSON] 15.10.2020 р. Згідно п. 2 Договору Сторони домовились про те, що виконання зобов`язання буде здійснюватися за наступним графіком: 250 000 грн. 00 коп. до 25.11.2020 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.12.2020 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.01.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 28.02.2021 року; \~ \~ \~ \~113 000 грн. 00 коп. до 31.03.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 30.04.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~до 31.05.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 30.06.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.07.2021 року; \~ \~ \~ \~113 000 грн. 00 коп. до 31.08.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 30.09.2021 року; 120 000 грн. 00 коп. до 20.10.2021 року. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 20.10.2021 р., що також підтверджується Розпискою та Заявою, але до теперішнього часу Відповідач гроші не повернув. 21.02.2023 [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. боргу, 671 883 (шістсот сімдесят одну тисячу вісімсот вісімдесят три) грн. 49 коп. інфляційної складової боргу, тридцять відсотків річних сумою 1 167 534 (один мільйон сто шістдесят сім тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн. 25 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят грн.) 00 коп. та 231 грн.63 коп. комісії АТ «ОЩАДБАНК». Ухвалою суду від 04.01.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 28.02.2023 року о 14 год. 30 хв., яке неодноразово відкладалось. Ухвалою суду від 09.10.2023 року, закрито підготовче провадження та призначити дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 19.12.2023 року о 15 год. 00 хв, яке також неодноразово відкладалось. У судове засідання 23.04.2024 року сторони не прибули. [PERSON] та його захисник, адвокат Хіміч Б.С. у заявах просили слухати справу за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про місце, час та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями 0800100154338, 0800100176188, 0800100198777, 0600226640573, 0600236103738, 0600244959030, 0600254463261. Крім того [PERSON] неодноразово повідомлявся за допомогою оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно розписки написаної Позичальником власноручно 15.10.2020 р. при свідках, Позичальник отримав від Позикодавця гроші в сумі 1 500 000,00 грн., які Позичальник зобов`язався повернути в строк до 20.10.2021 р. (а.с.11). 15.10.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. було посвідчено заяву Позичальника, яку зареєстровано у реєстрі за № 942 наступного змісту (далі - Заява): «Я, [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, без жодного тиску зі сторони, як фізичного так і психологічного, цією заявою підтверджую факт отримання в позику від [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , грошової суми в розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок зі строком повернення до 20.10.2021 р., відповідно до п. 1 Договору позики, укладеного мною з [PERSON] 15.10.2020 р. (а.с.9-10). Згідно п. 2 Договору Сторони домовились про те, що виконання зобов`язання буде здійснюватися за наступним графіком: 250 000 грн. 00 коп. до 25.11.2020 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.12.2020 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.01.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 28.02.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.03.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 30.04.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.05.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 30.06.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 31.07.2021 року; \~ \~ \~ \~113 000 грн. 00 коп. до 31.08.2021 року; 113 000 грн. 00 коп. до 30.09.2021 року; 120 000 грн. 00 коп. до 20.10.2021 року. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 20.10.2021 р. (а.с.9). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладених договорів незалежно від найменування документа, і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених правил правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позичальник взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконує, а тому заборгованість має бути стягнута з нього в судовому порядку з метою захисту порушеного права позивача. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Зважаючи на неповернення відповідачем позики (боргу) позивачу за договором у встановлений строк, а саме до 20.10.2021, приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: partial