Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

15.06.2023 року [PERSON] , [INFO] , громадянка України, звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , громадянина Федеративної Республіки Німеччина, в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 15.10.2021 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2182, посилаючись на те, що подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, несумісні характери, різні погляди на подружнє життя та сім`ю, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, примирення та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Дітей від шлюбу немає. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України. Відповідно до ст.29 ЦПК України підсудність справ, зокрема про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2023 року було визначено підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - Київському районному суду м.Одеси. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року позовну заяву [PERSON] було повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами у зв`язку із тим, що подана до суду позовна заява від імені [PERSON] не містить підпису позивача, або ж її представника [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду від 11.01.2024 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року скасовано, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 29.01.2023 року цивільна справа № 947/19376/23 надійшла до Київського районного суду м.Одеси. Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.01.2024 року зазначену справу розподілено судді Гниличенко М.В. Із відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України від 21.06.2023 року вбачається, що позивач [PERSON] має зареєстровану адресу місце проживання - [ADDRESS] ./а.с.22/ Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.02.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. 07.03.2024 року позивачем до суду було надано клопотання про доручення до матеріалів справи оригіналу свідоцтва про шлюб та одночасно позивач просить розглянути справу без її участі та представника. 11.04.2024 року представником позивача адвокатом Калініною О.Ю. було надіслано через електронну пошту суду клопотання про наявність електронної адреси відповідача - [INFO] , для направлення судових документів на вказану електронну адресу відповідача. 15.04.2024 року судом за № ЕП-828 на електронну адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позову з додатками. Також, 11.04.2024 року судом було здійснено оголошення на сайті Судової влади про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 23.04.2024 року о 12.00 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128,131 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, будь-яких заяв або клопотань від відповідача до суду не надходило, правом на подання відзиву або заперечень щодо позову відповідач не скористався, доводи позову не спростовано. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , який народився у Потсдам-Бабельсберг, громадянин Федеративної Республіки Німеччина, та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/, [INFO] , громадянка України, 15.10.2021 року уклали шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 2182, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 15.10. 2021 року./а.с.6/. Судом встановлено, що дітей від шлюбу немає. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Відповідно до п.7 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо дія чи подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. На підставі ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються з лютого 2022 року, оскільки позивач з 21.02.2022 року проживає у місті Потсдам (Німеччина) у притулку для жінок підданих насиллю, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, втрачено почуття любові та довіри, спору щодо поділу спільного майна не існує. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved