Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

30 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком в особі завідуючого Лівобережним безбалансовим відділенням філії «Відділення Промінвестбанку в Запоріжжя» Бережної Тетяни Вікторівни, в якості кредитора, та [PERSON] , в якості позичальника, було укладено договір про іпотечний кредит № 165/2007- К. Укладений сторонами кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо сказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. А цим законодавчим актом у даному випадку є норми Закону України „ Про захист прав споживачів". Разом з тим, зважаючи на те, що договір споживчого кредитування, забезпечений іпотекою є договором приєднання, за таких умов та сторона, що розробляє умови правочину, при визначенні його умов, повинна враховувати вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», котрий, враховуючи суб`єктивний склад учасників правочину у даному випадку - є спеціальним законом. Отже, з урахуванням наведеного в цій частині слідує, що урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у Постанові ВСУ в цивільній справі №6-52цс13 від 11 вересня 2013 року. Отже, цей оспорюваний кредитний договір за своєю правовою природою є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. А звідси, є логічним висновок, що його зміст та умови кредитного договору розробляє сам кредитодавець. За таких обставин, у позичальника не існує фактичної можливості вплинути на його умови, а тим більше їх змінити. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 та ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Отже, інформація про продукцію характеризується п`ятьма ознаками: необхідність, доступність, достовірність, повнота, своєчасність. Саме сукупність усіх зазначених ознак в інформації є виконанням суб`єктами господарювання вимог законодавства. В іншому ж випадку настає відповідальність передбачена ст. 15, ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів». Вимоги до необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію у сфері кредитного обслуговування споживачів встановлені ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до вказаної норми перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1)особу та місцезнаходження кредитодавця; 2)кредитні умови, зокрема: а) \~ \~ \~ \~мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) \~ \~ \~ \~форми його забезпечення; в) \~ \~ \~ \~наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) \~ \~ \~ \~тип відсоткової ставки; д) \~ \~ \~ \~суму, на яку кредит може бути виданий; е) \~ \~ \~ \~орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту), перелік витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) строк, на який кредит може бути одержаний; з) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; и) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; і) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те ,від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; к) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Як передбачено п. 2.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. Банк повинен був надати споживачеві (позичальнику) для ознайомлення з необхідну, доступну, достовірну, повну та своєчасну інформацію про умови кредитування, а також орієнтовною сукупною вартістю кредиту, що затверджується рішенням уповноваженого органу банку та доведеною до відома структурних підрозділів банку, у кредитному договорі або додатку до нього має бути надано детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості кредиту з урахуванням процентні ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Невиконання вказаних вимог є порушенням п.2.1, п.2.4 Постанови Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Споживач не володіє спеціальними знаннями про властивості та характеристики кредитних правовідносин, самого кредиту, а тому обов`язок доведення необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації про послугу споживчого кредитування покладається на суб`єкт господарювання, а у даному випадку - банк. У зв`язку з відсутністю необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації про умови кредитування, а також відомостей про орієнтовну сукупну вартість кредиту позичальник за кредитним договором був позбавлений об`єктивно визначитися з доцільністю отримання такого кредиту з урахуванням особистих фінансових можливостей для обслуговування. Абзацом 2 ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. 15, ст.23 цього Закону. Згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію у кредитному договорі банком має надаватися перед укладанням договору (а не у договорі) про надання споживчого кредиту, умови якого вважаються прийнятими після його підписання. Кредитний договір за умовами є несправедливим, і про це позичальник не міг знати на час його підписання, укладеного у липні 2007 року терміном погашення кредиту по 29 липня 2027 року, тобто такий договір слід вважати чинним протягом всього терміну погашення кредиту. Отже, правопорушення, яке виразилося у включенні до кредитного договору несправедливих умов кредитування, ненадання необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації слід вважати таким, що є триваючим. Протягом дії кредитного договору банком жодного разу у письмовій формі не повідомлено споживача про зміну у сторону збільшення вартості іноземної валюти курсу долару у співвідношенні до гривні, що як наслідок призвело до значного фінансового навантаження для споживача в частині забезпечення належного виконання останнім взятого на себе зобов`язань. Різка неодноразова зміна у сторону збільшення ціни долара США по відношенню до гривні, яка відбулась поза волі позичальника, докорінно змінила обсяг зобов`язання, що мав намір прийняти на себе позичальник, і зробила виконання цього зобов`язання неможливим, що є несправедливим по відношенню до позичальника. І ця несправедливість на користь банку, оскільки обсяг боргу позичальника на користь банку в національній валюті України зріс більше ніж у 5 разів. Порушення банку полягають у тому, що в порушення ст.11, ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1, п.2.4, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банком не було розроблено та не надавалось позичальникам - споживачам до моменту укладання кредитного договору письмової довідки (бюлетеню, повідомлення тощо) для ознайомлення із необхідною, доступною, достовірною, повною та своєчасною інформацією про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та іншу, що передбачена законом, інформацію. З огляду на наведене, необхідно зазначити, що договір про іпотечний кредит №165/2007-К від 30 липня 2007 є укладеним із порушенням закону (ч.1 ст.203 ЦК України) та не відповідає внутрішній волі позичальника (ч.3 ст.203 ЦК України), що дає підстави

Outcome: approved