Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В січні 2024 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якій просили: - позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; - залишити дитину [PERSON] , [INFO] , під наглядом служби у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради для подальшого влаштування; - залишити за [PERSON] , [INFO] , право проживання та користування житловим приміщенням за місцем реєстрації її матері, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей. Проте, мати дітей покладені на неї обов`язки щодо виховання та утримання дітей не виконує. Відповідачка є офіційно не працюючою, зловживає алкогольними напоями. В сім`ї вже загинуло двоє неповнолітніх дітей в результаті пожару, [PERSON] вже була притягнена до кримінальної відповідальності за протиправні дії, що призвели до загибелі дітей. З листопада 2020 року родина перебувала під соціальним супроводом у фахівців відділу надання соціальних послуг Степанівської сільської ради. При запланованих неодноразових виїздах служби у справах дітей було з`ясовано, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітніх дітей, старші діти не приймають участь в учбовому процесі під час онлайн навчання, в будинку антисанітарія, безлад, в зимній період в будинку холодно. Рішенням виконавчого комітету Степанівської сільстької ради Роздільнянського району Одеської області від 25.03.2022 року №м 59-Ср Комісією було прийнято рішення про негайне відібрання дітей в зв`язку з виникненням загрози їх життю та безпеці, а в подальшому на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 24.03.2022 року було вжито заходів з метою захисту інтересів дітей [PERSON] та влаштовано тимчасово двох старших дітей в родину бабусі, а малолітню Юлію передано до КНП «Роздільнянська БПЛ» . В подальшому на підставі рішення органу опіки діти були влаштовані на тимчасове спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [PERSON] до набуття дітьми статусу дітей-сиріт або дітей позбавлених батьківського піклування. В квітні 2022 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради звернувся до Роздільнянського районного суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2022 року в задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Одеської області до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав, відмовлено. Відповідно до рішення виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 07.12.2022 року № 353 «Про вибуття дітей з ДБСТ [PERSON] та [PERSON] » діти були повернуті в біологічну родину. В березні 2023 року [PERSON] змінила місце фактичного проживання та переїхала до [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.01.2024 року родини [PERSON] , її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю. Представники Служби у справах дітей Одеської міської ради 09.03.2023 року здійснили перевірку обстеження умов проживання за зазначеною адресою, а саме: [ADDRESS] , згідно якого була знайдена дитина жіночої статті, зі слів жінки, вдалося установити анкетні дані дитини: [PERSON] , [INFO] , яка доставлена до КНП «Міський спеціалізований Будинок дитини №1 Одеської міської ради». За період перебування [PERSON] , [INFO] в закладі, мати жодного разу не відвідала дитину. В подальшому на підставі наказу № 15 Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради від 03.04.2023 року [PERSON] , 2021 року повторно влаштована на тимчасове спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [PERSON] до набуття дітьми статусу дітей-сиріт або дітей позбавлених батьківського піклування. З 03.04.2023 року [PERSON] жодного разу не відвідала свою доньку, та до Служби у справах дітей не зверталась. Тому просили позов задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , так як вона ухиляється належно виконувати свої батьківські обов`язки відносно дитини. Процесуальні дії у справі. 19.01.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. 08.04.2024 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Позиції сторін у судовому засіданні. Представник позивача - Раду І.Л., діюча на підставі довіреності від 22.01.2024 року, позов підтримала у суді.. Суду показала, що [PERSON] проживає у цивільному шлюбі та виховує трьох неповнолітніх дітей. Жінка періодично зловживає алкогольними напоями, і тоді діти залишається без батьківського догляду. Старші діти сини [PERSON] та [PERSON] не відвідують школу, не приймають участь у онлайн навчанні, старший син [PERSON] вже притягався до кримінальної відповідальності за крадіжку. Менша дівчинка [PERSON] , 2021 року потребує постійної материнської опіки, однак жінка залишає дитину одну. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2022 року в задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Одеської області до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав, відмовлено. Відповідно до рішення виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 07.12.2022 року № 353 «Про вибуття дітей з ДБСТ [PERSON] та [PERSON] » діти були повернуті в біологічну родину. В березні 2023 року [PERSON] змінила місце фактичного проживання та переїхала до міста Одеси, а саме, [ADDRESS] . Представники Служби у справах дітей Одеської міської ради 09.03.2023 року здійснили перевірку обстеження умов проживання за зазначеною адресою, згідно якого була знайдена дитина жіночої статті, зі слів жінки, вдалося установити анкетні дані дитини: [PERSON] , [INFO] , яка доставлена до КНП «Міський спеціалізований Будинок дитини №1 Одеської міської ради». За період перебування [PERSON] , [INFO] в закладі, мати жодного разу не відвідала дитину. В подальшому на підставі наказу Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради від 03.04.2023 року [PERSON] , 2021 року повторно влаштована на тимчасове спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [PERSON] . З [INFO] [PERSON] жодного разу не відвідала свою доньку, та до Служби у справах дітей не зверталась. В свою чергу її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю. Тому просила позов органу опіки та піклування задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач відсутній за зазначеною адресою, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. ( а.с.55,58) Крім того, відповідач [PERSON] викликався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 08.04.2024 року на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача в підготовче судове засідання, яке відбудеться 30.04.2024 року об 12:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду.( а.с.72) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно з паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 18.10.2021 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .( а.с.4, зворотній бік а.с.4) [PERSON] має трьох дітей: - [PERSON] , [INFO] , згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.2021 року Роздільнянським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно довідки Захарівського ВДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 30.03.2022 року №177/24.27-15, державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, актовий запис про народження №3 від 14.02.2007 року.(а.с.66-67); - [PERSON] , [INFO] , згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23.12.2020 року Роздільнянським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно довідки Захарівського відділу ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 30.03.2022 року №178/24.27-15, державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, актовий запис про народження №13 від 20.05.2009 року.(а.с.64-65) - [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.08.2021 року Роздільнянським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно довідки державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, актовий запис про народження №238 від 10.08.2021 року.(а.с.5,6) Відповідно до актів про відвідування сім`ї Толмачових, складених Степанівською сільською радою від 18.04.2019 року та від 06.12.2019 року родина проживає в с. Новокрасному Роздільнянського району Одеської області з червня 2018 року у будинку, який належить відповідачці. В родині виховувалося троє дітей. Причина проведення перевірок - [PERSON] та її співмешканець періодично зловживали алкогольними напоями і не займались вихованням дітей. Систематично надходили від вчителів Степанівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів усні повідомлення та скарги щодо дітей шкільного віку, які часто пропускали навчальний заклад без поважних причин.(а.с.10-11) Також 28.10.2020 року через недбалість [PERSON] в сім`ї стався трагічний випадок. В будинку, де проживала [PERSON] сталася пожежа, внаслідок якої двоє її неповнолітніх дітей [PERSON] та Богдан загинули. Відповідно до вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.01.2022 року [PERSON] засуджена за ст.166 КК України, їй призначено покарання у вигляді 5 (п`яти років) років позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. (а.с.16) Наступні акти відвідувань від 19.04.2021 року, 15.12.2021 року та від 24.03.2022 року, складені представниками Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, свідчать про те, що в будинку було виявлено порушення вимог санітарно-гігієнічних норм, не було приготовленої їжі та жінка мало часу приділяла вихованню дітей. ( а.с.12-14) Відповідно до Рішення виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянеського району Одеської області № 59-Ср від 25.03.2022 рокувжито заходів щодо захисту прав та інтересів дітей, а саме: відібрання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матері та влаштування дітей [PERSON] та [PERSON] , тимчасово в родину рідної бабусі [PERSON] , [INFO] , а дитину [PERSON] - до КНП «Роздільнянська БПЛ» ( а.с.19) Далі, службою у справах дітей виконкому Степанівської сільської ради було направлено лист до служби у справах дітей Роздільнянської міської ради №490 від 28.03.2022 року щодо пошуку можливих кандидатів серед прийомних батьків та батьків-вихователів для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для тимчасового влаштування дітей .(а.с.20) З врахуванням рішення Роздільнянської міської ради №108 від 15 квітня 2022 року, виконавчим комітетом Степанівської сільської ради, було прийнято рішення №76-Ср від 18 квітня 2022 року про влаштування на тимчасове спільне проживання та виховання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [PERSON] до набуття дітьми статусу дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування (а.с.21-22) У квітні 2022 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради звернувся до Роздільнянського районного суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2022 року в задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської сільської ради Одеської області до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення її батьківських прав, відмовлено. Ршення набрало законної сили- 24.11.2022 року.( а.с.23-27) Відповідно до рішення виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 07.12.2022 року № 353 «Про вибуття дітей з ДБСТ [PERSON] та [PERSON] » діти були повернуті в біологічну родину. ( а.с.28) В березні 2023 року [PERSON] змінила місце фактичного проживання та переїхала до [ADDRESS] . Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2023 року, суб`єктами із соціальної роботи була виявлена дитина жіночої статі, яка доставлена до КНП «Міський спеціалізований Будинок дитини № 1 Одеської міської ради. ( а.с.29) Адміністрація КНП «Міський спеціалізований будинок №1» Одеської міської ради повідомила, що з 09.03.2023 року в закладі на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] .( а.с.15) Відповідно до наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 27.03.2023 року № 66 «Про постановку на первинний облік малолітньої [PERSON] , [INFO] » малолітня [PERSON] перебуває на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в Службі у справах дітей Одеської міської ради. ( а.с.30) На лист Служби у справах дітей Одеської міської ради від 31.03.2023 року № 2968 щодо можливості повторного тимчасового влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , до ДБСТ [PERSON] та [PERSON] , відповідно до п.78 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», служба у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області звернулась до Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради з проханням повторно тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , до ДБСТ [PERSON] та [PERSON] , які проживають на території Роздільнянської громади Одеської області. Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради згідно наказу від 03.04.2023 року № 15 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] , в ДБСТ батьків - вихователів [PERSON] та [PERSON] » вжила відповідні заходи та з 03 квітня 2023 року, малолітня [PERSON] , яка перебуває на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей Одеської міської ради, тимчасово влаштована до ДБСТ батьків - вихователів [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.32) Адміністрація КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради повідомила про те, що за період перебування дитини в закладі, мати жодного разу не відвідала дитину.( а.с.63) У відповідь на запит Служби у справах дітей виконавчого комітету Степанівської сільської ради, Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради повідомила що за час перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , в родині батьків - вихователів, а саме з 03.04.2023 року, [PERSON] жодного разу не відвідала дитину, до Служби у справах дітей не зверталась. ( а.с.34) Згідно характеристики Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 17.01.2024 року на [PERSON] , [INFO] , встановлено, що до виконкому сільської ради не одноразово надходили повідомлення в усній та письмовій форми від суб`єктів із соціальної роботи, представників закладу освіти та охорони здоров`я про те, що жінка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з цим [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184КУпАП.Має ознаки девіантної поведінки, та схильність до вчинення правопорушень.( а.с.18) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.01.2024 року родини [PERSON] , її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю.( а.с.40) Органом опіки та піклування Степанівської сільської ради було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] , враховуючи інтереси малолітньої [PERSON] , [INFO] , було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав, відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Даний висновок обґрунтований тим, що мати - [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості до її долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Зазначений висновок було затверджено Рішенням виконавчого комітету Степанівської сільської ради №230-Ср від 23.10.2023 року.( а.с.37-39). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частина 8 статті 7 СК України визначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Положення статті 150 СК України регламентують, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог п.2,3 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Положення частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 753/2025/19) в постанові від 06 травня 2020 року, зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі N 211/559/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому при вирішенні спору щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей, які полягають зокрема в забезпеченні їх розвитку у стійкому середовищі. Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок у постанові від 29 липня 2021 року (справа № 686/16892/20), згідно якого позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Під час повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом встановлено, що мати малолітньої [PERSON] покинула доньку та з березня 2023 року вона самоусунулася від виховання доньки; не піклується про неї, не проявляє заінтересованості до її долі, не цікавиться її станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, матеріально не утримує, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками відносно виховання та утримання малолітньої доньки, що підтверджується матеріалами справи, та наразі змінити поведінку останньої у кращу сторону неможливо. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] нехтує потребами своєї доньки, порушує права доньки на належне батьківське виховання та систематично не виконує батьківські обов`язки, що в сукупністю зі мовчазною позицією відповідачки, є підставою для задоволення позову. При цьому суд вважає, що у разі зміни свого ставлення до вказаного вище, відповідачка у встановленому законом порядку може відновити вказаний статус шляхом звернення до суду з відповідним позовом. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо доньки є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам малолітньої доньки, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку доньки до моменту зміни нею свого ставлення відносно неї, та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Позовні вимоги про стягнення аліментів не заявлені. За правилами ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положеннями СК України визначено особливості розгляду справ про позбавлення батьківських прав, у тому числі щодо меж судового розгляду. Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Так, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, положеннями СК України передбачено пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, а норми ч. 3 ст. 166 СК України є спеціальними щодо загальних норм ч. 2 ст. 264 ЦПК України, та підлягають застосуванню до правовідносин, з яких виник спір, у зв`язку з чим суд вирішує питання про стягнення аліментів попри те, що така позовна вимога не заявлена. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти на одну дитину у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть бути перераховуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 3028,00 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved