Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Адвокат Бибка Тетяна Яківна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна, територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є рідною бабою [PERSON] . Після смерті [PERSON] (спадкодавця) відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Спадкодавець є рідною бабою заявниці, що підтверджується Свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 07.11.1997, виданим Департаментом охорони здоров`я міста Колумбус, Штат Огайо, Сполучені Штати Америки, відповідно до якого матір`ю [PERSON] є [PERSON] , донька [PERSON] . Майже від її народження заявник, [PERSON] , її матір, [PERSON] , та баба, [PERSON] , постійно проживали разом у квартирі [ADDRESS] . 10.03.2016 [PERSON] , яка була єдиною дочкою [PERSON] , померла, й заявниця з [PERSON] стали проживати лише вдвох. Через деякий час після смерті матері заявниці, разом з [PERSON] було прийнято спільне рішення про необхідність зміни житла, оскільки все у спадковій квартирі викликало важкі спогади пов`язані зі смертю матері заявника та доньки [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, у жовтні 2016 року заявниця разом з бабою переїхали до квартири [ADDRESS] , яка належала батьку заявниці на праві власності та де було зареєстроване місце проживання заявниці. Таким чином, з жовтня 2016 року по 03.03.2022 (дня смерті спадкодавця) заявниця та [PERSON] проживали разом у квартирі за адресою [ADDRESS] . Через проблеми зі здоров`ям спадкодавиці, заявниця здійснювала щоденний догляд за нею, купувала продукти та ліки для [PERSON] , організовувала прогулянки на вулиці, вирішувала всі побутові питання пов`язанні зі спільним проживанням, оплачувала комунальні послуги стосовно спадкової квартири. Після смерті спадкодавця, заявниця організувала всі питання, пов`язанні з похованням її баби, та здійснювала оплату ритуальних послуг. З огляду на вищевикладене, заявниця є єдиною спадкоємицею спадкодавця, [PERSON] , за законом за правом представлення після смерті своєї матері [PERSON] . У квітні 2023 року заявниця направила приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Скульській Тетяні Анатоліївні заяву від 17 березня 2023 року про видачу свідоцтва про право на спадщину. Підставою для подання відповідної заяви був факт постійно проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки ОСББ "Домашній затишок" про фактичне проживання від 15.06.2022 №1/06, починаючи з жовтня 2016 року, заявник постійно проживала разом зі спадкодавцем до моменту її смерті (часу відкриття спадщини) за адресою: [ADDRESS] , власником якої є заявник. 05.05.2023 після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. було заведено спадкову справу №4/2023. 12.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Із огляду на викладене, з метою захисту своїх прав та інтересів заявниця змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з метою оформлення її спадкових прав. Просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . 26.05.2023 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано строк для усунення її недоліків. 19.06.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку окремого провадження. Київська міська рада надала відзив на заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність документів, які підтверджують зміну прізвища [PERSON] , оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю зазначена саме [PERSON] , а також посилаючись на недоведеність факту проживання однією сім`єю з померлою в зазначений період. 04.10.2023 судом постановлено ухвалу про витребування доказів. Заявниця в судове засідання не з`явилась. Представник адвокат Бибка Т.Я. підтримала подану заяву, підтвердила доводи, викладені в ній. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з травня 2018 року. Вона виконує обов`язки консьєржа у будинку [ADDRESS] . Знає, що заявниця живе зі своєю бабою, але ім`я баби не знає. [PERSON] викликала швидку, коли бабі було погано, купувала продукти та ліки, піклувалася про неї. З 24.02.2022 вона не працювала три місяці консьєржем у будинку. [PERSON] постійно проживала в квартирі та за кордон не виїжджала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] - його сусідка, їх квартири знаходяться навпроти. [PERSON] проживала вдвох з бабою з осені, натомість достеменно не пам`ятає з якого саме року, 2016 чи 2017. Приблизно за тиждень до повномасштабного вторгнення на територію України вони раптово зникли. Баба померла у березні 2022, але місцезнаходження [PERSON] та її баби, станом на дату смерті баби, йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] . Свідок є племінницею [PERSON] та тіткою заявниці. [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 2017 року за адресою [ADDRESS] . Зазначила, що заявниця сплачувала комунальні послуги та доглядала бабу, оскільки вона не могла самостійно пересуватися. Перед початком повномасштабного вторгнення у [PERSON] стався напад та її забрали у реанімацію, де вона знаходилася до початку повномасштабного вторгнення. Востаннє вдома у [PERSON] були у грудні 2021 року. [PERSON] [INFO] померла в лікарні. В цей час, [PERSON] була по дорозі в Угорщину. Похованням [PERSON] займався брат мачухи [PERSON] . Заявниця повернулася до України у вересні 2023 року. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджуєтеся свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.02.1971. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] народилася у Сполучених Штатах Америки, що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 07.11.1997, виданого Департаментом охорони здоров`я міста Колумбус, Штат Огайо, Сполучені Штати Америки, народилася заявниця. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджуєтеся свідоцтвом про смерть від 11.03.2016 серії [NUMBER] . 07.09.2018 [PERSON] видала нотаріальну довіреність №1183 на [PERSON] , яка у зв`язку з хворобою [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних, яка міститься в матеріалах справи, 30.11.2020 у зв`язку з потенційним ризиком захворювання на коронавірусну хворобу (COVID-19), спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, [PERSON] погодилася перебувати на карантині (самоізоляції) за адресою [ADDRESS] . 28.11.2020, 02.12.2020, 19.01.2022 до [PERSON] , були здійсненні виїзди медичної допомоги за адресою [ADDRESS] , що підтверджується картками виїзду медичної допомоги ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка» №26873 від 28.11.2020, №27278 від 02.12.202 та №1949 від 19.01.2022. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є власницею квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 02.03.2022 [PERSON] виїхала до Угорщини. [INFO] померла [PERSON] у віці 86 років, що підтверджуєтеся свідоцтвом про смерть від 30.01.2023 серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . 17.03.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 05.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. було заведено спадкову справу №4/2023 після смерті [PERSON] 12.05.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. прийнято постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують постійне проживання з [PERSON] на момент її смерті. Згідно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00041042295 від 18.08.2023 зміна прізвища спадкодавця відбулася на підставі укладання шлюбу з [PERSON] , [INFO] , актовий запис №13, що зареєстрований Червоненською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області Прізвище спадкодавця до державної реєстрації шлюбу було « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу прізвище спадкодавця було змінено на « [PERSON] ». Водночас після розірвання шлюбу з [PERSON] спадкодавець повернула своє дівоче прізвище - [PERSON] . Відповідно до експертного висновку №056/949-m встановлено, що особові імена [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, запис відомості про одного з подружжя [PERSON] ), а також рос. [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] ) попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, зазначеної особи є ідентичні. Відповідно до експертного висновку №307/343 встановлено, що записані в офіційних документах українською мовою формі імені [PERSON] і [PERSON] входять до складу антропонімних комплексів, якими ідентифіковано особу [PERSON] (народжена 02. 01.1936) та підтверджено родинні зв`язки з особами [PERSON] (донька, народження [INFO] ) та [PERSON] (онука, народження 17.10.1997). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Суд відзначає, що заявницею було доведено факт наявності у неї волі щодо реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та наступного невизнання її прав на спадкування з боку нотаріуса через неможливість документально підтвердити право на спадкування за законом. Зазначене свідчить про порушення спадкових прав заявниці, захист яких є можливим шляхом встановлення факту проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. За нормами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст.1268 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] є бабою [PERSON] по лінії її матері. Суд не приймає довідку ОСББ «Домашній затишок» від 15.06.2022 №1/06,якою встановлене фактичне проживання [PERSON] спільно з [PERSON] з жовтня 2016 року по 03.03.2022 за адресою [ADDRESS] , оскільки відповідно до ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" до прав об`єднань співвласників багатоквартирного будинку не належить право видавати довідки, які підтверджують факт проживання чи непроживання осіб в такому будинку. Суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі бабою [PERSON] , яка померла, [INFO] на час відкриття спадщини, був підтверджений свідченнями свідків, які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Водночас суд зазначає, що виїзд заявниці у 02.03.2022 до Угорщини, за день до смерті [PERSON] , для вирішення житлового питання, оренди житла закордоном з метою вивезення баби в безпечне місце, зважаючи на воєнне вторгнення на територію України, не спростовує того, що на день смерті баби вони не проживали разом. Відтак, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що заявниця на день смерті баби мешкала разом з нею. При цьому суд звертає увагу, що вимоги, заявлені до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, не підлягають задоволенню, оскільки заявницею не доведено факту порушення її прав та інтересів останньою, та не надано доказів того, в чому полягає заінтересованість приватного нотаріуса у встановленні факту проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що заявниця довела належними та достатніми доказами факт свого проживання з [PERSON] , яка померла, [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що має наслідком часткове задоволення заяви. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі заявниці не відшкодовуються, оскільки іншого не встановлено законом.

Outcome: partial