Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2005, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені з 20212, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 шлюб між сторонами розірваний. З часу припинення шлюбних відносин, відповідач перестав повністю спілкуватися з синами, перестав цікавитись їх життям та станом здоров`я, не надає жодної матеріальної допомоги. У 2009 позивача зверталася до суд із позовом про стягнення з відповідача аліментів на тримання дітей, 06.09.2009 виданий виконавчий лист та 14.08.2009 відкрито виконавче провадження, а 05.09.2009 виконавчий документ повернутий позивачу. Сини перебувають на обліку у КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради, де ним з народження надавалась медична допомога. Станом здоров`я дітей піклується мати, батько дітей з приводу стану здоров`я дітей до лікарів не звертався. [PERSON] є студентом «Харківського колежу транспортних технологій» з 01.09.2021, батько за час навчання сина до керівництва коледжу, класного керівника не звертався. Малолітній [PERSON] навчається у приватному закладі «Харківський ліцей «Лєствіца» Харківській області з 01.09.2018. Протягом усіх п`яти років навчання мати відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини, здоров`я та розвитком сина. При цьому, батько дитини зовсім не приймає участі у вихованні Арсенія, не відвідує навчальний заклад, батьківські збори, успіхами сина не цікавиться. Батько дітей жодного разу не приїздив до синів, з 2012 не бачив їх, не цікавиться їх станом здоров`я, розвитком та успіхами, жодної матеріальної допомоги не надавав, тобто відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх обов`язків. Крім того, позивач зазначає, що відповідач, як відомо [PERSON] , вже декілька років мешкає за кордоном. Навіть після початку війни, незважаючи на те, що м. Харків з першого дня перебуває під обстрілами, батько дітей жодного разу не поцікавився долею синів, чи вони у безпеці тощо. Така поведінка відповідача дає усі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно його синів. Внаслідок відсутності відповідача та його самоусунення від спілкування та турботи про синів, діти не мають можливості отримати реєстрацію місця проживання, інші документи, закордонний паспорт тощо. У нинішніх реаліях життя в Україні у військовий час, може виникнути питання щодо виїзду з дітьми за межи України з метою забезпечення їх безпеки. Перетин державного кордону з Україною без дозволу батька законами України на період військового стану передбачений, але не всі країни дозволяють оформлювати візи, дозволи на проживання та перетин безперешкодно кордонів без дозволу другого із батьків, тому питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача стало наразі гострим. Від представника позивача - адвоката Бакшеєвої А.В. 12.03.2024 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позов просять задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутності не надав, правом подачі відзиву проти вимог позову не скористався, тому суд зі згоди сторони позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 281 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2005, який розірваний 18.03.2015 на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають двох синів. Батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 13.03.2023 взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають в [ADDRESS] . Такі обставини підтверджено копіями заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.03.2015, свідоцтва про народження, довідко від 13.03.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру (а.с.14-18,22-29). ). Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у їх вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Батько дітей участі у вихованні, утриманні синів не приймає, долею, здоров`ям та розвитком не цікавиться. Такі обставини підтверджено копіями листа КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради від 18.04.2023 №29/0/588-23інформації Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж транспортних технологій від 30.03.2023 №К-30, інформації Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУМЮ від 02.06.2023 №73534 ( а.с.3-33). Отже, встановлені судом обставини свідчать, що відповідач не належним чином виконує батьківські обов`язки стосовно своїх синів, безвідповідально підійшов до батьківського ставлення по вихованню та утриманню дітей, не виявляє інтересу до їх життя, не цікавиться їх здоров`ям, не відвідує синів та не приймає жодних дій щодо зміни виниклої ситуації тощо. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, як принципове положення визначила. Що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50,155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Далі, ч.4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 08.01.2024 №39 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок ухилення батька від виконання батьківських обов`язків (а.с. 86,87). Із пояснень Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 11.01.2024 №42/0/202-24 зокрема вбачається, що питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , Департаментом ССД Харківської міської ради не розглядалась, так як [PERSON] вже досяг повноліття (а.с.85) Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані позивачем докази, враховуючи висновок Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради, суд, виходячи із інтересів малолітньої дитини [PERSON] , дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина. Між тим, суд відмовляє позивача у задоволенні позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача стосовно [PERSON] , [INFO] , оскільки останній 18.10.2023 досяг повноліття. Так, 20.07.2023 до суду надійшла позовна заява, 25.07.2023 по справі відкрито провадження. 15.09.2023 від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладання підготовчого судового засідання через ненадання Департаментом служб у справах дітей висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради зроблений 08.01.2024, до суду надійшов 12.01.2024. Отже, при таких обставинах, суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved