Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 09 вересня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 5031801, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачці кредит у сумі 10000,00 грн строком до 24 вересня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. 09 лютого 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення №80-МЛ, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . Відповідачка умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого станом на дату відступлення прав вимоги 09 лютого 2022 року, допустила заборгованість у розмірі 26763,45 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 6251,00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 18612,45 грн та простроченої заборгованості за комісією 1900,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Михайлевич С.М. в поданій заяві просив про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Відповідачкою [PERSON] , діючої через свого представника за довіреністю [PERSON] , надано письмові пояснення, згідно яких позов визнали частково, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 4724 грн, в іншій частині позову просили відмовити. Також згідно поданої заяви представник відповідачки просив про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 09 вересня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 5031801, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 10000,00 грн строком на 15 днів до 24 вересня 2021 року зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово, та процентів за користування кредитом в сумі 2550,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.12-24). Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3.1.1. передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. За умовами п.2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування , але загалом не може перевищувати 60 днів. Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z10066 від 09 вересня 2021 року. Крім того, 09 вересня 2021 року відповідачка також заповнила Анкету-заяву на кредит №5031801, де зазначила власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу, номер телефону (а.с.26-27). Факт переказу коштів підтверджений платіжним дорученням від 09 вересня 2021 року про переказ коштів [PERSON] у сумі 10000,00 грн (а.с.25). 09 лютого 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 80-МЛ, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за кредитним договором № 5031801 від 09 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , в сумі 26763,45 грн, з яких: 6251,00 грн - залишок по тілу кредиту, 18612,45 грн - залишок по відсотках, 1900,00 грн - залишок по комісії (а.с. 44). Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 5031801 від 09 вересня 2021 року заборгованість [PERSON] складає 26763,45 грн, з яких: 6251,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 18612,45 грн - заборгованість по відсотках, 1900,00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 32). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З договору про споживчий кредит № 5031801 від 09 вересня 2021 року, вбачається що його укладено в електронній формі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Спору щодо укладення кредитного договору, отримання позичальником коштів немає, а суд погоджується, що зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Мілоан" за договором про споживчий кредит № 5031801 від 09 вересня 2021 року, до позивача у справі. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала. Доводи представника відповідача викладені в письмових поясненнях щодо неправомірності нарахування відсотків після закінчення 15 денного строку кредитування передбаченого п. 1.3. Кредитного договору суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кредит надається строком на 15 днів з 09 вересня 2021 року (строк кредитування). Однак умовами кредитного договору передбачена можливість продовження строку кредитування передбаченого п. 1.3., зокрема така можливість передбачена п. 2.3.1. кредитного договору. Як вказаного вище п. 2.3.1.1. передбачена можливість неодноразового продовження строку кредитування на пільгових умовах шляхом сплати передбаченої вказаним пунктом договору комісії та певної частини заборгованості по кредиту. Як вбачається з наданої позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с. 28-32), строк кредитування неодноразово був продовжений у відповідності до вимог п. 2.3.1.1. шляхом сплати позичальником комісії за пролонгацію у розмірі передбаченому вказаним пунктом договору та сплати частини тіла кредиту. Також з вказаної відомості вбачається, що оскільки позичальник після закінчення строку кредитування не сплатив заборгованість по тілу кредиту та фактично продовжив користуватися ним, строк кредитування було збільшено у відповідності до п. 2.3.1.2. кредитного договору. Таким чином твердження представника відповідача про нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставними, оскільки строк кредитування було продовжено у порядку та у строки передбачені умовами кредитного договору, та нарахування відсотків за користування кредитним коштами було здійснено у розмірі та в межах строків передбачених умовами кредитного договору. Що стосується нарахованої комісії, яку позивач просить стягнути, представник позивача в своїх поясненнях не вказав в чому полягає неправомірність нарахування цієї комісії, а судом не встановлено факту нарахування комісії з порушенням умов кредитного договору та вимог законодавства. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved