Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить суд: - встановити факт перебування [PERSON] та [PERSON] , у фактичних шлюбних відносинах у період з 2007 року по день смерті [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 15000,00 грн. Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] проживала з [PERSON] , який загинув [INFO] , однією сім`єю. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах подружжя вели спільне господарств, мали спільний бюджет. Пара проживала в гармонії, почутті любові та поваги один до одного, користувались правами та виконували взаємні обов`язки, притаманними родині. Також подружжя, яке проживало в громадянському шлюбі, відвідували разом родинні свята, їздили на відпочинок та всіляко підтримували один одного морально та матеріально. Вказала, що встановлення факту позивачу необхідно для визнання майна, придбаного за час перебування у фактичних шлюбних відносинах, спільною сумісною власністю та отримання права на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] . У відзиві на позовну заяву [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем належними доказами не доведені обставини, що викладені у позовній заяві. Також вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення даного факту не породжує для позивача юридичних наслідків (а.с. 27-34). Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 56-63), у якому зазначає, що з позицією відповідача на предмет відсутності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не погоджується, вважає її необґрунтованою та невмотивованою, оскільки [PERSON] не наведено жодного аргументу та доказу на підтвердження своїх заперечень відносно позовної заяви. У запереченнях [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 74-79). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Зазначила, що з 2007 року і до дня смерті вона проживала без реєстрацію шлюбу зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток). Повідомила, що все життя її чоловік працював у Зарічанах у приватній фірмі; з березня 2022 року пішов на військову службу, у період якої помер у м. Житомирі. Про смерть чоловіка позивача повідомив його командир. Зазначила, що вона отримала дозвіл у правоохоронних органах щодо можливості забрати тіло та саме вона займалась похованням [PERSON] зі своїми родичами; відповідач зі своєю дружиною були присутні на похованні [PERSON] , що речі померлого з правоохоронних органів одночасно із дозволом забрати тіло загиблого [PERSON] забирала саме вона. Повідомила, що першочергово саме позивач отримала свідоцтво про смерть її цивільного чоловіка, потім вона передала його відповідачу для оформлення спадщини та для того щоб занести його у сільську раду для оформлення формальностей по смерті, оскільки вона проживає у місті. Зазначила, що її чоловік, за життя взагалі не спілкувався ні зі своїм братом, ні з матір`ю; почали спілкуватися після смерті матері, яка за життя склала заповіт на ім`я її померлого чоловіка. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що позивач звернулася до суду з даним позовом без мети одержання соціальних виплат. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що вони з матір`ю і його померлим братом були зареєстровані та проживали за однією адресою у [ADDRESS] . Зазначив, що тіло брата він з моргу не забирав, хоча був присутній при цьому; документи про смерть [PERSON] забирав він. Повідомив, що [PERSON] дійсно була присутня при видачі тіла брата і в той же день було поховання; він допомагав грошима на похорон. Відповідач зазначив, що позивачку знає давно, вона дійсно відвідувала його матір, тоді і познайомилась з братом; йому дійсно відомо, що його померлий брат мав намір одружитися з якоюсь жінкою, однак, він не може достеменно стверджувати, що та жінка була саме позивач. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вказала, що її довіритель кожного дня бачився зі своїм братом, який проживав у с. Зарічани разом із матір`ю та здійснював за нею догляд; померлий [PERSON] мав стосунки з багатьма жінками. З її слів, довіритель останньої стверджував, що померлий зустрічався з позивачем, а не проживав з останньою однією сім`єю. Повідомила, що її довіритель відмовився забирати речі свого померлого брата з правоохоронних органів. Зазначила, що її довіритель є єдиним спадкоємцем після смерті брата; саме він отримав свідоцтво про смерть [PERSON] , а не позивач. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (сусідка по гуртожитку) показала, що [PERSON] знає з 1992 року; вони працювали на одному підприємстві і проживали в одному гуртожитку. Зазначила, що позивач проживала з [PERSON] з 2007 року по день смерті останнього; за життя [PERSON] готував їжу на загальній кухні, прибирав, ремонтував щось постійно у секції (ванна кімната, кухня, коридор). Вони з сім`єю позивача дружили, ходили в гості один до одного, готували їжу на загальній кухні, їздили на відпочинок разом, навіть разом ховались у підвалі від обстрілів. Зазначила, що їй відомо за яких обставин загинув [PERSON] - він був військовим. Повідомила, що можливо один раз у гуртожитку вона бачила відповідача, але це не точно. Свідок [PERSON] (колишня сусідка позивача) вказала, що останній рік вона проживає по [ADDRESS] , до того проживала у гуртожитку. У показах зазначила, що вона з 1998 року знає позивача. [PERSON] - це її сусід за гуртожитком; бачила його кожного дня. З позивачем він проживав як сім`я; бачила його як з ранку так і ввечері у місцях загального користування, а саме: у вбиральні та кухні. Повідомила, що їй відомо, що [PERSON] з [PERSON] разом відвідували батьків один одного. Крім того, її рідна сестра онкохвора і лікувалась у одному відділенні лікарні з мамою [PERSON] . Зазначила, що вони часто сім`ями святкували дні народження, тощо. [PERSON] завжди позивача зустрічав з роботи та готував їжу. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] з 2007 року проживали як сім`я до смерті останнього. Свідок [PERSON] (голова ОСББ; проживає у гуртожитку з 1989 року) показала, що знає позивача; з [PERSON] особисто не знайома, однак, вона знає, що вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Знає цю сім`ю не особисто, а по роботі, оскільки вона голова ОСББ, по роду роботи, коли вона знаходилась на вахті, бачила їх разом. Свідок [PERSON] (сусідка по гуртожитку) показала, що знає [PERSON] понад 30 років (вони разом проживали у гуртожитку); [PERSON] знає з 2010 року; вони з [PERSON] стали разом проживати у гуртожитку. Зазначила, що вона відвідувала [PERSON] (приходила у гості). Раз чи два на тиждень бачила [PERSON] , коли він йшов на роботу або повертався з роботи. [PERSON] навіть проживав у [PERSON] , коли її не було вдома. Знає, що [PERSON] їздила у с. Зарічани садити городину. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 9) [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки № 12 від 07.06.2023 року, [PERSON] проживала з [PERSON] в громадянському шлюбі без його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 01.04.2007 року по 01.03.2022 року (а.с. 10). Відповідно до акта від 13.07.2023 року (а.с. 11), складеного комісією ОСББ «Проспект Миру 12», [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (тривалий час), а саме: з 01.04.2007 року по 01.03.2022 року. Згідно довідки про № 403 від 04.09.2023 року (а.с. 36), склад сім`ї або зареєстрований у житловому приміщенні\\будинку осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.03.2022 року входили: [PERSON] (заявник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (брат). Відповідно до довідки Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 404 від 04.09.2023 року (а.с. 41) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , захоронений на території громадського кладовища у с. Зарічани Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 05.03.2022 року. Із наданих Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони центрального регіону документів вбачається, що [PERSON] за її заявою, надано дозвіл на видачу тіла [PERSON] (а.с. 113-114). Відповідно до розписки від 05.03.2022 року, наданої [PERSON] , керівнику Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони центрального регіону, остання отримала на відповідальне зберігання речі [PERSON] (а.с. 115). Згідно листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С. Л. № 1181/01-16 від 01.12.2023 року (а.с. 118) відповідно до спадкової справи № 102/2022 із заявами про прийняття та/ відмову від прийняття спадщини звернувся брат померлого [PERSON] , який прийняв спадщину; інших осіб, які б звернулися із заявами, немає. З копії накладної №114 від 05.03.2022 року (а.с. 64) вбачається, що замовником [PERSON] було сплачено за придбані товари для померлого [PERSON] фізичній особі - підприємцю [PERSON] 9572,00 грн. З досліджених у судовому засіданні фото, які знаходяться на диску та були відтворені під час судового засідання (а.с. 12), вбачається, що ці фотознімки зроблені із сімейних святкувань та відпочинку у період з серпня 2013 року по 2014 рік; на цих фото [PERSON] та [PERSON] перебувають разом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17. Враховуючи наведене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи доведено той факт, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали з серпня 2013 року однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial