Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2023 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач з 10 вересня 1998 року по 19 червня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин син сторін постійно проживає разом з позивачем. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2022 стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з грудня 2018 року. [INFO] року сину виповняється 18 років і сплата аліментів від [PERSON] закінчиться. З 01.09.2023 року син [PERSON] навчається в Національному медичному Університеті імені О.О. Богомольця у м. Києві, медичний факультет №3 стаціонарного навчання за контрактом на комерційній основі, вартість одного року навчання складає 40 000 грн., термін закінчення навчання - липень 2029 року. У зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання, він не має змоги працювати, не має інших джерел доходів і потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку як батька так і матері. Грошове забезпечення дитини здійснює позивач за свої особисті кошти, і сплачує за його навчання в університеті. Після того, як [PERSON] стане повнолітнім, відповідачка у справі не буде виплачувати будь-якої матеріальної допомоги, необхідної на навчання їхньому суну. Позивач вказує, що він докладає всіх зусиль для утримання сина, однак забезпечити належний рівень життя для розвитку та здобуття ним освіти самостійно не може, оскільки вже є пенсіонером. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у в розмірі 25% з усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця починаючи стягувати з [INFO] року до [INFO] року тобто до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк відповідачка подала до суду зустрічну позовну заву, в якій проти позову [PERSON] заперечувала в повному обсязі та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] на період навчання до досягнення сином 23 років. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначила, що вона, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та їх син проживають всі разом в одній квартирі. В даний час вона працює інженером з ремонту 2 категорії Виробничого підрозділу вагонного депо станції "Київ-Пасажирський". Іншого доходу ні вона, ні син не мають. Відповідач працює машиністом в Київ- Петрівській філії Київ-Дніпровського НППЗТ. Син, [PERSON] навчається на 1 курсі медичного факультету №3 денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О. Богомольця з 01.09.2023 року по 30.06.2029 року. [PERSON] проживає разом із матір`ю, відповідач - батько дитини не надає їй матеріальної допомоги на навчання сина, у зв`язку з чим витрати за навчання [PERSON] несе самостійно. Син не працює, оскільки навчається на денній стаціонарній формі навчання, у зв`язку з чим і потребує матеріальної допомоги, зокрема на витрати пов`язані з навчанням, харчуванням, витратами на проїзд. У зв`язку з вищезазначеним, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на період навчання до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та об`єднано їх в одне провадження, розгляд справи призначено до загального позовного провадження у даній справі. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] . Представник позивача та позивач за первісним позовом у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, у задоволені зустрічних позовних вимог просили відмовити. Представник відповідачки за первісним позовом у судовому засіданні просив у задоволені первісних позовних вимог відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] просила суду відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Пояснила, що трикімнатна квартира, в якій вони проживають, належить на праві власності їй, колишньому чоловіку та старшій доньці в рівних частках. Син наразі проживає в кімнаті, право користування якою виділено відповідачці рішенням суду, тому вважає, що [PERSON] проживає з нею, оскільки саме за рахунок виділеної їй кімнати він забезпечений житлом. Крім того, вона готує їсти, залишаючи їжу в холодильнику. Після розлучення, починаючи з 2018 року у сім`ї почастішали сварки, конфлікти, вона почала хворіти, часто перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує чималих коштів, їй був виставлений діагноз - гіпертонічна хвороба. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги батька [PERSON] підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Повідомив суду, що дійсно повністю перебуває на утриманні батька, який сплачує за навчання, одягає, годує його. Зазначив, що навчається у вищому навчальному закладі на контрактній формі навчання і не заперечує, щоб стягнуті судом кошти перераховувались на рахунок його батька, який його повністю утримує. Мати матеріальної допомоги йому не надає. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов наступних висновків. [INFO] народився [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.7). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та після розірвання шлюбу змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 4). Згідно із довідкою Національного медичного університету ім.. О.О. Богомольця №120/7-394 від 21.09.2023, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання даного вищого навчального закладу. Плановий термін навчання в школі закінчується в липні 2029 року (а.с. 10). Відповідно до Договору №12635029-П1-2023 про навчання у закладі вищої освіти від 23.08.2023, укладеного між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця та вступником [PERSON] і його законним представником [PERSON] , підготовка вступника здійснюється за очною (денною) формою навчання, в строк з 01.09.2023 по 30.06.2029 року, форма здобуття освіти за освітньою програмою магістр, спеціальність - 228 педіатрія (а.с. 11). Відповідно до Договору №12635029-П1-2023 про надання платної освітньої послуги від 23.08.2023, укладеного між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця та вступником [PERSON] і його законним представником [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 236 040грн., вартість освітньої послуги за кожний календарний рік окремо становить 39 340 грн. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №71696468 від 09.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №756/16448/18 виданого 26.04.2023 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі частини доходів, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14.12.2018 до досягнення дитиною повноліття, заборгованість, яка виникла за період з 14.12.2018 року по [INFO] року на утримання сина складає 134 410,20 грн. [PERSON] [INFO] року виповнилося 18 років, він проживає в одній квартирі з обома батьками за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він займає одну з кімнат цієї квартири, яка виділена судовим рішенням матері, відповідачка переселилася до кімнати сестри. Однак, мати неодноразово виселяла його з цієї кімнати та для виселення зверталася до виконавчої служби. [PERSON] довелося поставити замок, щоб вона не мала доступу до кімнати та його речей. Він перебуває на повному утриманні батька, за навчання сплачує батько. Зазначив, що з матір`ю не спілкується. Вона, навіть не знала, де він навчається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що познайомилася з сім`єю у 2013 році, оскільки їх діти навчалися разом. Неодноразово бувала в квартирі. До 13 років син проживав в одній кімнаті з матір`ю. Мати піклувалася про нього. Коли [PERSON] виповнилося 13 років, мати перейшла в кімнату доньки, син залишився сам в кімнаті. В квартирі всі речі та продукти поділені між сторонами. Зазначила, що негативно проти матері сина налаштовує батько. Вважає, що [PERSON] надає матеріальну допомогу синові, оскільки вона поступилася своєю кімнатою, готує для нього їжу. Зі слів самої [PERSON] , їй відомо, що син від допомоги матері відмовляється. Як встановлено судом, сторони проживають в одній квартирі в різних кімнатах разом з сином. Після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчатися у навчальному закладі та відповідно потребує матеріальної допомоги. На думку суду, предметом доказування у цій справі є з ким з батьків проживає син, та хто з батьків має право на стягнення аліментів на утримання дитини. Спільне проживання в одному житловому приміщенні всіх членів сім`ї не виключає можливості та необхідності стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 - 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що [PERSON] хоч і проживає в одній квартирі з матір`ю, однак перебуває на повному утримані батька, що підтверджується як поясненнями позивача так і самого сина, а також матеріалами справи, зокрема укладеними договорами про навчання, в яких законним представником (на той час, ще неповнолітнього [PERSON] ) зазначено його батька [PERSON] . Аліменти, які стягувались з відповідачки до досягнення сином повноліття виплачувались несвоєчасно, що призводило до виникнення заборгованості. Крім того, нею не надано жодного доказу щодо надання матеріальної допомоги сину після досягнення ним повноліття. Показання свідка [PERSON] суд вважає не достовірним доказом у справі, оскільки про обставини матеріального забезпечення [PERSON] їй відомо лише зі слів його матері. Покази щодо конфліктів у родині, вплив батька на відношення сина до матері не стосуються предмету доказування, а тому є неналежними. В зв`язку з вищезазначеним, суд вважає правильним стягувати аліменти з відповідачки [PERSON] на користь позивача, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з наступного. Відповідачка [PERSON] є працездатною особою, працює в АТ «Укрзалізниця» та отримує заробітну платню за період з жовтня 2023 по березень 2024 у розмірі 50 474 грн 73 коп., на утриманні інші особи відсутні, враховуючи стан її здоров`я, суд вважає, що мати може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів її заробітку (доходу), щомісяця. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Оскільки [PERSON] звернувся до суду 10.10.2023, тобто за місяць до досягнення дитиною повноліття, з відповідачки рішенням суду стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина, суд вважає правильним розпочати сягнення аліментів з [INFO] року тобто з моменту досягнення [PERSON] повноліття і до [INFO] року тобто до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. В зв`язку з вищезазначеним, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина підлягають частковому задоволенню. Суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial