Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути заборгованість в розмірі 106607,59 грн., яка складається з 47509,95 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 59097,64 грн. заборгованості за відсотками та судових витрат у розмірі 3028,00 грн. Зазначає, що відповідач не виконувала в повному обсязі умови договору від 31.01.2019 року та допустила утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. 02.04.2024 від представника відповідача-адвоката Усенко А.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано. А також просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Копію якого було направлено представнику позивача на електронну пошту 02.04.2024. 04.04.2024 від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, відзив на позов відповідача залишити без задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 09.04.2024 від представника відповідача-адвоката Усенко А.В. надійшли додаткові пояснення, з посиланням на відсутність у справі доказів на повідомлення боржника щодо відступлення прав вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Скользнєва В.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав викладених у відзиві та поясненнях та просила стягнути з позивача судові витрати на користь відповідача. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31.01.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладена угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] за яким відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку, який на момент укладення угоди становив 40000 грн., який може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, зі сплатою процентів за користування коштами кредитної лінії в розмірі 48% річних. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу, позивач набув право вимоги до відповідача на суму 106607,59 грн., з яких: 47509,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 59097,64 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п.5.3. вказаного договору, клієнт (АТ «Ідея Банк»), у випадку відступлення права вимоги зобов?язаний повідомити кожного Боржника/контрагента про відступлення права вимоги протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором, у спосіб, визначений ст.25 Закону України «Про споживче кредитування» та договором з боржником та про передачу персональних даних боржника, а також надати інформацію про Фактора (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв?язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти) та повідомити про обов?язок погашення заборгованості за Первинним договором Фактору. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частинами 1,3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За нормами ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Згідно з вимогамист.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Заст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правиломст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин 1,2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1046 та ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей, а тому позивач має довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі №6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18. Розрахунок заборгованості (довідка-розрахунок від 07.07.2023 надана представником позивача до відповіді на відзив), на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Також, у розрахунку відсутні дані про те, з якого часу виникла заборгованість у [PERSON] , які суми були знято та внесені останньою в рахунок погашення боргу, як саме було здійснено нарахування заборгованості та за який період. Крім цього, розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви (станом на 30.01.2024) складений та наданий позивачем, а не ПАТ «Ідея Банк». У той же час, позивач зазначає, що саме на час відступлення банком права вимоги товариству, у відповідача перед банком уже існувала заявлена до стягнення сума заборгованості за кредитними договорами, однак такого детального та повного розрахунку складеного банком суду не надано. Також, суду не надані докази повідомлення боржника [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором, як це передбачено вимогами п.5.3. договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1,2,8 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивачем до позовної заяви не надано доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, зазначеному у позовній заяві. Суд також вважає, що позивачем на підтвердження своїх доводів не надано і доказів, які підтверджують, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором на суму 106607,59 грн., які нараховані АТ «Ідея Банк», оскільки такі розрахунки заборгованості не надані. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, а також не надано доказів обґрунтованості заявлених сум заборгованості, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №С-001-045051-19-980 від 31.01.2019, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову. Крім цього, відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Між відповідачем [PERSON] та адвокатом Усенко А.В. 27.04.2021 укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано, копію ордеру, копію акту здачі-приймання наданих послуг, квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 02.04.2024 на суму 10000 грн. Дослідивши додані документи, суд вважає, що розмір заявлених представником відповідача витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 10000 грн., не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), тому їх розмір є не обґрунтованим у зазначеному вище розмірі. Так, згідно вищевказаного акту здачі-приймання наданих послуг від 27.04.2021, адвокат Усенко А.В. надав, а заявник [PERSON] одержала, під час вирішення судового розгляду даної справи наступні послуги: ознайомлення з документами та матеріалами, необхідними для надання правової допомоги та надання консультації щодо способу захисту порушених прав клієнта, складання відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, додаткових пояснень по справі. Загальний розмір гонорару складає 7000 грн. Участь адвоката у судовому засіданні, загальний розмір якого складає 3000 грн. Однак, як вбачається з вказаного акту здачі-приймання наданих послуг від 27.04.2021, сума витрачених годин на: ознайомлення з документами та матеріалами, необхідними для надання правової допомоги та надання консультації щодо способу захисту порушених прав клієнта, складання відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, додаткових пояснень по справі - складає 5 годин, розмір гонорару за одну годину складає 1000 грн., тобто загальна вартість наданих послуг складає 5000 грн., а не 7000 грн., як зазначено у акті. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, адвокат Усенко А.В. жодного разу участі у судових засіданнях не приймав. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені останньою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки кошти у цьому розмірі документально підтверджені і доведено реальність витрат на вказану суму.

Outcome: partial