Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 08.04.2011 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором становить 26749.70 грн. яка складається з наступного:2080.38 грн. .- заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита; 2089.38 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн .-заборгованість за нарахованими відсотками; 998.77 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідност.625; 23661.55 грн.- нарахована пеня; 0.00 грн.- нараховано комісії. Позивачем 20.03.2021 року була направлена претензія кредитора до Другої черкаської нотаріальної контор, та 02.04.2021 року отримана відповідь, що претензію кредитора переслана до приватного нотаріуса Алєксєєва М,Ю. за місцем заведення спадкової справи. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає,що згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 22.07.2021 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. 22.03.2023 року представником відповідача адвокатом Нестерко І.О. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. 13.04.2024 року представник позивача подано відповідь на відзив. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08 червня 2022 року клопотання позивача задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Алєксєєва М.Ю. копію спадкової справи, завченої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 11.07.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 08.06.2023 року, приватним нотаріусом Алексєєвим М.Ю. надано належним чином засвідчену копію спадкової справи. Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Нестерко І.О. у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. За результатом розгляду даної справи суд приходить до наступних висновків. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 08.04.2011 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне, та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ' «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), що підтверджується копією сторінок статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК». [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 06 серпня 2019 року. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 08.04.2011 року становить 26749.70 грн.яка складається з наступного:2080.38 грн. .- заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредита; 2089.38 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 998.77 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідност.625; 23661.55 грн.- нарахована пеня; 0.00 грн. нараховано комісії. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216,1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України). Також, статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України). Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296,1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282ЦК України. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. З матеріалів спадкової справи № 43/2019 вбачається, що 18 грудня 2019 року до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва М.Ю. звернулася [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , про відмову від прийняття спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON] .. 15 вересня 2020 року до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєва М.Ю. надійшла заява [PERSON] , яка діє як законний представник від імені малолітнього [PERSON] , [INFO] про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ч.ч.1, 5,6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відомостей про те, що [PERSON] відкликала відмову від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, матеріали спадкової справи не містять. Таким чином, на час розгляду даної цивільної справи встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, є його неповнолітній син [PERSON] до якого позовні вимоги банком не пред`явлені. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, спадкової маси, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором встановленого законом строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Таким чином, у даній справі позивач заявив вимоги до особи, яка не є спадкоємцем боржника, і не заявив клопотання про заміну неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України . З огляду на положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed