Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем зареєстрований в реєстрі за № 70402, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 25 406,32 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком Андрієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 67369733 із примусового виконання виконавчого напису №70402, виданого 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Українські фінансові операції». До моменту ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження їй не було відомо про будь-які грошові вимоги відповідача. Жодних нотаріально посвідчених договорів, в тому числі на таку суму, за твердженням позивача, між нею та відповідачем не укладалось. Будь-яких письмових вимог, претензій чи повідомлень вона не отримувала. Позивач, вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною, а сам виконавчий напис нотаріуса вчинений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з цим позовом. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року передано справу за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 31-32). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 41). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 42). Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх повному задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження представника позивача, провів заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Треті особи у призначене судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком Андрієм Сергійовичем було відкрите виконавче провадження № 67369733 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованості у розмірі 25 406,32 грн., на підставі виконавчого напису № 70402 від 28.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем (а.с. 19). Положеннями статей 15, 16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (на далі Перелік), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ст. 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визначено незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалю Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволені заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язанням. Суду не надано доказів укладання кредитного договору в нотаріальній формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1 610,40 гривень.

Outcome: approved