Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

10.10.2023 року позивач засобами Електронного суду в особі свого представника за електронною довіреністю Підлетейчука Мирослава Миколайовича звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1034-4504 від 30.01.2022 року у розмірі 6905,20 грн., з яких 6100,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 805,20 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору з понижуючим коефіціентом у розмірі 2147,20 грн. Підставою звернення до суду позивача стало не виконання відповідачем в обумовлені строки зобов`язання за кредитним договором. Позивач у позовній заяві також надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та можливості заочного розгляду справи. Ухвалою судді від 02.11.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.32). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України, відповідач вказану ухвалу отримав у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.38). 22.11.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов документ під назвою «відзив на позовну заяву» (а.с.34-37), яким нібито від імені відповідача надала суду адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна, який суд до уваги і як заяву по суті позову, і як письмові пояснення відповідача в порядку ст.43 ЦПК України не приймає, оскільки до вказаного документу не було долучено жодного документу на підтвердження представництва інтересів відповідача з боку адвоката Мазурик З.Я., відповідно немає підстав для представництва інтересів відповідача. Справа розглядається виключно на підставі поданої позовної заяви та долучених до неї документів. Інші заяви, клопотання від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 30.01.2022 року в електронній формі згідно норм Закону Україну «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №1034-4504 між сторонами, відповідно до якого відповідач електронним ідентифікатором підтвердив свою згоду на його умови, згідно з яким [PERSON] отримав у позивача грошові кошти у розмірі 6100,00 грн. терміном на 70 календарних днів зі сплатою 1,2% на день від суми позики, що становить 35525,00 % річних та погашення якого повинно було відбуватися 5 платежами кожні 14 календарних днів зі сплатою процентів на 1/5 частини отриманого кредиту (а.с.8-10). Деталі нарахування процентів та порядку взаєморозрахунків між сторонами були погодженні шляхом використання «Правил надання споживчих кредитів», затверджених наказом ТОВ «Укр кредит фінанс» №301-П від 20.12.2021 року (а.с.11-15). Грошові кошти у розмірі 6100,00 грн. були перераховані на картку відповідача У день укладення договору 30.01.2022 року контрагентом позивача системою грошових переказів EASYPAY, номер платежу 1057457036, що підтверджується довідкою позивача про перерахування коштів відповідачеві (а.с.18, зворотній бік). Відповідач первинно норми укладеного договору виконав частково, сплативши позивачеві 10.02.2022 року суму процентів навіть більшу, ніж було необхідно станом на вказану дату у розмірі 1024,80 грн. В той же час ним не було сплачено 1/5 вартості отриманого кредиту у розмірі 1220,00 грн. (6100,00:5), як частину обов`язкового платежу, що підтверджується інформацією позивача про рух коштів по кредитному договору №1034-4504 станом на 25.09.2023 року (а.с.19), у зв`язку з чим позивач застосував подальше нарахування процентів за перший період у розмірі 14 календарних днів та продовжив їх нарахування наступні 14 календарних днів, що прямо передбачено нормами п.6.22 «Правил надання споживчих кредитів», затверджених наказом ТОВ «Укр кредит фінанс» №301-П від 20.12.2021 року, та згоду на використання яких відповідач надав у п.п.1.1 кредитного договору. Надавати оцінку діям відповідача щодо нарахування відсотків у вказаний період, враховуючи початок воєнної агресії щодо нашої держави з 24.02.2022 року з відповідним наслідками не входить в рамки розгляду даної справи, оскільки є моральною категорією, яка не застосовується під час розгляду та вирішення цивільних справ. Держава в особі законодавця дозволила не нараховувати під час воєнного стану виключно штрафні санкції, щодо тіла кредиту та процентів жодних обмежень діюче законодавство не містить та позивач скористався своїм правом на таке стягнення. Договір між сторонами припинив свою дію 09.04.2022 року відповідно до його умов, заборгованість, які виникла з боку відповідача на час його припинення не була сплачена, нарахована відповідно до погоджених сторонами умов, її розмір відповідає закріпленим між сторонами обов`язкам, а тому позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у даній справі у вигляді сплаченого опри зверненні до суду судового збору у порядку ст. 141 ЦПК України. Позивач має та мав повне право на видачу кредитних коштів необмеженому колу фізичних осіб, оскільки є фінансовою установою з відповідною ліцензією, яка має право надати грошові кошти населенню у позику. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного та

Outcome: approved