Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

02.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовомдо Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» та просить визнати протиправним і скасувати наказ №АЕ-44к від 01.06.2021 про його звільнення, поновити його на посаді начальника Служби безпеки ТОВ «Агротрейд експорт». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Наказом ТОВ «Агротрейд експорт» №АЕ-85к від 02.06.2017 [PERSON] призначено на посаду фахівця з економічної безпеки з 06.06.2017 року. Наказом ТОВ «Агротрейд експорт» № АЕ-28к від 28.02.2020 року позивача переведено на посаду начальника служби безпеки вказаного підприємства з 02.03.2020 року. Однак 12.05.2021 року між позивачем та заступником гендиректора по безпеці ТОВ «Агротрейд експорт» [PERSON] стався словесний конфлікт, який завершився словами [PERSON] про те, що позивача звільнено із займаної посади і дав йому вказівку йти до відділу кадрів і писати заяву про звільнення. Позивач повідомив, що не має бажання та реального наміру писати заяву про звільнення з будь-яких підстав. В подальшому позивач у період з 13 до 31 травня 2021 року включно перебував на лікуванні. 01.06.2021 року у перший робочий день в офісі відповідача за адресою: м. Харків, вул. Дмитрівська, буд. 31/35 , близько 09:00 год. провідний менеджер по персоналу [PERSON] повідомила позивача про те, що йогозвільнено із займаної посади за угодою сторінта направила його до відділу кадрів для написання відповідної заяви. Після цього [PERSON] надала позивачу зразок заяви, у якій вже було надруковані анкетні дані позивача, підстава та дата звільнення. Перебуваючи під психологічним тиском керівництва відповідача, у стані стресу та після лікування, розуміючи, що йому не нададуть можливості нормально працювати та виконувати функціональні обов`язки, побоюючись подальших неадекватних дій з боку керівництва, які ускладнюватимуть його майбутнє працевлаштування, позивач був вимушений переписати за наданим зразком заяву про звільнення за угодою сторін. При цьому позивач не мав бажання та реального наміру писати заяву про звільнення з будь-яких підстав та взагалі не оцінював ситуацію із звільненням, як наявність угоди сторін.У той же день, 01.06.2021 року позивачу віддали лише трудову книжку. Наказом ТОВ «Агротрейд експорт» № АЕ-44к від 01.06.2021 року позивача звільнено з посади начальника служби безпеки з 01.06.2021 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Дані наказу про звільнені наведені із записів у трудовій книжці. Позивач вказує, що ані з текстом, ані зі змістом вищевказаного наказу він не ознайомлений, його не бачив та копію не отримував. При цьому позивач вважає наказ відповідача №АЕ-44к від 01.06.2021 року про його звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам Конституції України, КЗпП України та таким, що підлягає скасуванню, оскільки будь-якої угоди сторін щодо умов його звільнення фактично не було досягнуто, більш того: умови цієї «угоди» навіть не обговорювалися сторонами. Позивач посилається на норми трудового законодавства і зазначає, що недосягнення сторонами згоди щодо припинення трудового договору та відсутність узгодженої дати звільнення позбавляє роботодавця права на звільнення працівника за угодою сторін. Також позивач посилається на судову практику. З огляду на викладене позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. 05.07.2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року позивачем подана уточнена позовна заява. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26.08.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що позивач і відповідач досягли усної домовленостіщодо припинення умов договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини не порушують норм трудового законодавства, адже останнім не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору.Така угода була оформлена між сторонами шляхом подання позивачем власноручно написаної заяви про звільнення за угодою сторін із зазначенням конкретної дати звільнення - 01.06.2021 року та згоди відповідача на його звільнення шляхом видачі відповідного наказу №АЕ-44к від 01.06.2021 року.Представник відповідача вважає, що позивач не надав суду доказів того, що з боку керівництва на нього здійснювався будь-який тиск. Також позивачем не надано доказів того, що останній перебував у стані стресу або під впливом наслідків лікування під час написання заяви про звільнення, всупереч зазначеному в позовній заяві. З відомостей листка непрацездатності серії АДР №745655 від 13.05.2021 року вбачається, що станом на дату написання заяви про звільнення [PERSON] був дієздатний та не перебував у стані, що унеможливлює свідоме сприйняття ним обставин звільнення. Таким чином, сторони досягли домовленості про дату та підстави припинення трудового договору та вчинили юридично значущі дії, передбачені чинним законодавством, для розірвання трудового договору саме за підставою, визначеною п. 1 ст. 36 КЗпП України. Волевиявлення позивача при цьому було вільним, про що свідчить заява, написана ним особисто від руки і без вчинення будь-яких дій, направлених на анулювання домовленості із роботодавцем. Разом з тим, про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України зазначено у постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 року у справі №6-1269цс16. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 року у справі №759/11508/16-ц (провадження №61-14807св18), у постанові від 27.05.2020 року у справі №404/6236/19 (провадження №61-21869св19). Отже, на думку представника відповідача, позивач не надав разом із позовною заявою жодних доказів того, що на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін він виявив своє бажання анулювати таку домовленість, як не надав і доказів існування згоди відповідача на таке анулювання. При цьому наступна незгода позивача із підставами звільнення, або зміна власного рішення, яка відбулась вже після винесення відповідного наказу, не може вважатись спільним волевиявленням працівника та роботодавця на анулювання домовленості про звільнення за угодою сторін та не впливає на чинність досягнутої домовленості. Разом з тим, після звільнення позивача посада, яку він обіймав до 01.06.2021 року, була скорочена, відповідні зміни внесені до штатного розпису підприємства. Таким чином, подальша праця на посаді начальника служби безпеки була б неможливою. Відтак, звільнення позивача відбулось у порядку, визначеному чинним законодавством України, наказ №АЕ-44к від 01.06.2021 року винесено правомірно, підстави для поновлення позивача на посаді начальника служби безпеки ТОВ «Агротрейд експорт» відсутні. З огляду на зазначене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.08.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді -передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Ленінського районного суду м. Харкова вказана справа була направлена до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримана останнім 15.09.2021 року. Відтак, для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.09.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді- прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В.Призначено позовну заяву до розгляду у судовому засіданні. 29.11.2021 рокуухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача [PERSON] витребування доказів у цивільній справі за позовом[PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області надати суду:довідку щодо сплати ТОВ «Агротрейд експорт» (ЄДРПОУ:37576404) податків, зборів, обов`язкових платежів, єдиного соціального внеску щодо найманого працівника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період з січня - по червень 2021 року. В іншій частині в задоволенні клопотання про витребування доказів - відмовлено. Витребувані докази надані на адресу суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.09.2022 року клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» - адвоката Манько Катерини Володимирівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №642/4135/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - задоволено. Забезпечено проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику ТОВ «Агротрейд експорт» - адвокату Манько Катерині Володимирівні за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] Такожухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.02.2023 рокуклопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Голубніченка Владислава Олеговича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №642/4135/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - задоволено. Забезпечено проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача [PERSON] - адвокату Голубніченко В.О. за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.02.2023 рокузаяву представника позивача [PERSON] - адвоката Голубніченка Владислава Олеговича від 12.02.2023 року про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - повернуто заявнику. Разом з тим від представника позивача [PERSON] - адвоката Голубніченка В.О. до початку судового засідання 27.03.2023 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить поновити пропущений строк для подачі такої заяви, визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «Агротрейд Експорт» №АЕ-44к від 01.06.2021 про звільнення [PERSON] ; зобов`язати ТОВ «Агротрейд Експорт» поновити позивача на роботі в ТОВ «Агротрейд Експорт» на посаді начальника Служби безпеки або альтернативній посаді; стягнути з ТОВ «Агротрейд Експорт» на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 793492,00 грн. Також представник позивача наводить відповідний розрахунок вказаної суми, а саме вказує, що останніми двома повністю відпрацьованими місяцями роботи позивача є лютий 2021 року (21 робочий день), за який нараховано 44129, 95 грн. та березень 2021 року (22 робочих дня), за який нараховано 34285, 95 грн., виходячи з цих даних середньоденна заробітна плата розрахована в розмірі 1867,04 грн. Отже, враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу становить з 02.06.2021 року по 10.02.2023 року - 424 дні, представник позивача визначив середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 793492,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.03.2023 рокуприйнято до розгляду позов зі збільшеними позовними вимогами[PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами, в якій представник відповідача повторно заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні від 22.08.2023 рокупредставник позивача відмовився від виклику свідків, вказаних у заяві від 19.07.2021 року (т.1 а.с.42) Однак 22.08.2023 рокуухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова іншу заяву представника позивача [PERSON] - Голубніченко В.О. про виклик свідків у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] та [PERSON] , зобов`язано сторону позивача забезпечити явку свідків у судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2023 рокуклопотання представника позивача [PERSON] - Голубніченка Владислава Олеговича про проведення судового засідання з допитом свідка в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/4779/23 - задоволено.Судові засідання по вищевказаній цивільній справі за участю свідка [PERSON] ухвалено проводити в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова (м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 45) та Солом`янським районним судом м. Києва (адреса: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25, м. Київ, вул. Грушецька, буд. 1 (попередня назва Полковника Шутова). 02.01.2024 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» - адвоката Вагоровської Анжеліки Едуардівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №642/4135/21 по даній цивільній справі - задоволено. Забезпечено проведення судових засідань, в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику ТОВ «Агротрейд експорт» - адвокату Вагоровській А.Е. за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] В подальшому в судовому засіданні судом задоволено клопотання представника позивача Голубніченко В.О. про відмову від допиту свідка [PERSON] і виклик в якості свідка [PERSON] , явка якого в суд забезпечена стороною позивача. У зв`язку зі збільшенням позовних вимог і розміром ціни позову ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді,стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулупризначено за правилами загального позовного провадження. Замінено судове засідання по розгляду справи по суті - підготовчим засіданням. Також ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2024 року підготовче провадження у цивільній справіза позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - закрито.Призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні Позивач [PERSON] та його представник адвокат Голубніченко В.О. надали вступне слово, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Представники відповідача ТОВ «Агротрейд експорт» адвокат Манько К.В., а в подальшому і адвокат Вагоровська А.Е. надала вступне слово, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві і письмових поясненнях. Вважали, що позивачем не доведено жодними доказами тиску на нього з боку керівництва і примусу до звільнення. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, щонаказом керівника ТОВ «Агротрейд експорт» №АЕ-85к від 02.06.2017 [PERSON] призначено на посаду фахівця з економічної безпеки Служби безпеки з 06.06.2017 року. Наказом керівника ТОВ «Агротрейд експорт» № АЕ-28к від 28.02.2020 року [PERSON] переведений на посаду начальника служби безпеки ТОВ «Агротрейд експорт» з 02.03.2020 року, що вбачається з копії трудової книжки на ім`я позивача [PERSON] серії [NUMBER] та копій відповідних наказів (т.1, а.с. 15-16 (зворот), 214 зворот -215). З відомостей листка непрацездатності серії АДР №745655 від 13.05.2021 року вбачається, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 13.05.2021 року, вихід на роботу - 01.06.2021 року (т.1, а.с. 50, 51 зворот). 01.06.2021 року [PERSON] складена власноручно заява на ім`я директора ТОВ «Агротрейд експорт» [PERSON] , в якій він вказує, що просить звільнити його з посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України 01.06.2021 року (т.1 а.с.16, 216). Також позивачем до позову надано друковану заяву аналогічного змісту без підписів (т.1 а.с.17). Наказом керівника підприємства ТОВ «Агротрейд експорт» [PERSON] №АЕ-44к про припинення трудового договору(контракту) від 01.06.2021 року наказано звільнити 01.06.2021 року [PERSON] начальника служби безпеки за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] від 01.06.2021 року. Відповідно до копії наказу працівник з ним ознайомлений 01.06.2021 року, про що міститься підпис (т.1 а.с.51, 215 зворот). В подальшому згідно з наказом директора ТОВ «Агротрейд експорт» №31-Ш від 02.06.2021 року у зв`язку з виробничою необхідністю внесені зміни до штатного розпису ТОВ «Агротрейд експорт», затвердженого наказом директора ТОВ «Агротрейд експорт» від 31.05.2021 року №30-Ш, відповідно до яких виключено із штатного розпису в частині служби безпеки посаду начальник служби безпеки в кількості 1 штатної одиниці із посадовим окладом 21 420,00 грн. (т.1, а.с. 52). Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 03.08.2021 року [PERSON] працював в ТОВ «Агротрейд експорт`в березні 2021 року (дохід 34285,95 грн.), квітні 2021 року (дохід 52489,95 грн.), травні 2021 року (12 календарних днів , а 19 - хвороба, дохід 18732,66), в червні 2021 року 1 календарний день (дохід 7735,84). Всього сукупний дохід - 113244,40 грн., заробітна плата, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати згідно постанови 100 від 08.02.1995 року - 94002,08 (т.1, а.с. 216 (зворот)). На виконання ухвали суду з ГУ ДПСУ у Харківській області надійшлавідповідь щодо сплати ТОВ «Агротрейд експорт» (ЄДРПОУ:37576404) податків, зборів, обов`язкових платежів, єдиного соціального внеску щодо найманого працівника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період з січня - по червень 2021 року (т.1, а.с. 115-116). Також надана довідка Пенсійного фонду України форми ОК-7 індивідуальні відомості про застраховану особу - [PERSON] (т.1 а.с.172, 201). Позивачем [PERSON] до матеріалів позову залучені скрін-шоти листування в месенджері з [PERSON] , зі змісту яких не вбачається жодних попереджень з боку останнього щодо звільнення позивача (т.1 а.с.38-39) Також позивачем [PERSON] до матеріалів справи залучені скрін-шоти листування в месенджері між особами, встановити яких з даних роздруківок неможливо (т.1 а.с. 180-183). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він працював на підприємстві ТОВ «Агротрейд експорт» на посаді спеціаліста з безпеки одночасно з [PERSON] , який був його безпосереднім керівником. Свідок пояснив, що в травні 2021 року він був присутній на зборах, де заступник директора [PERSON]сказав, що він звільнив [PERSON] . Між позивачем і [PERSON] були конфлікти, після звільнення позивача свідок ще працював півроку в ТОВ «Агротрейд експорт», в цей час посада [PERSON] була вже скорочена. Свідкові відомо, що позивач не мав бажання звільнятись. Свідок [PERSON] надав показання про те, що він працював на підприємстві ТОВ «Агротрейд експорт» з 2017 по 2021 рік на посаді спеціаліста з безпеки і знає позивача [PERSON] як колишнього колегу, безпосереднього керівника. Свідок пояснив, що новий начальник[PERSON] в 2020 році почав приводити під себе працівників, мав вплив, занижував оцінки. В травні 2021 року свідок був присутній на нараді, де [PERSON] , у відсутність [PERSON] сказав, що він звільнив його, але свідок знав, що позивач, звільнятись наміру не мав. Після чого почались конфлікти [PERSON] і [PERSON] , оскільки останній обіцяв позивачу кращі умови для працівників, але не виконував. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 1 КЗпП України законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників. Згідно зі ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Відповідно до п.1 ст.36 КЗпПУ однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. Позивач у даній справі як на підставу позовних вимог посилається на те, що його звільнення за угодою сторін відбулось під впливом тиску, а угода не була досягнута. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін до припинення договору за угодою сторін; і була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Якщо роботодавець і працівник домовились про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою на це власника або уповноваженого ним органу і працівника. В даній справі встановлено, що 01.06.2021 року позивач подав відповідачу власноручно написану заяву про звільнення за угодою сторін згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України 01.06.2021 року. Відповідач надав свою згоду на таке звільнення шляхом видачі відповідного наказу №АЕ-44к про припинення трудового договору(контракту) від 01.06.2021 року, позивач звільнений з цієї ж дати. Отже, сторонами була досягнута домовленість на припинення договору за угодою сторін з 01.06.2021 року. При цьому не може вважатися тиском надання позивачу зразка заяви про звільнення, оскільки дієздатна особа завжди має вибір щодо складання власноручної заяви, її підписання та подачі. Надане суду листування в месенджері містить ідентифікацію осіб, лигше як вони зазначені самим позивачем у своєму пристрої, через яке відбувалось листування, між тим зміст такої переписки не мість будь-яких спонукань до звільнення. У статті 78 ЦПК України зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 90 ЦПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні не були присутні під час написання позивачем заяви на звільнення, обставини, які вони повідомляли, ґрунтуються на повідомленнях самого позивача та заступника директора філії, які не були допитані як свідки під час розгляду цієї справи, а отже показання цих свідків не можуть бути визнані належними та допустимими доказами. За викладених обставин, оскільки позивач власноручно написав заяву про звільнення за угодою сторін з 01.06.2021 року й не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що така заява була подана внаслідок вчинення на нього тиску зі сторони відповідача, згоди на анулювання угоди про припинення трудового договору від відповідача не отримав, відсутні підстави вважати, що його звільнення з підстав, передбачених частиною першою статті 36 КЗпП України, проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 591/4938/18 (провадження № 61-5894св20). Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпПУ дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця. Аналіз положень КЗпПУ та постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника. Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором. Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю. За змістом ст.ст. 94, 116, 117 КЗпПУ та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати. Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпПУ і вони не підлягають розширеному тлумаченню. Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпПУ випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові. Склад трудового майнового правопорушення утворюють його елементи, що одночасно є умовами матеріальної відповідальності роботодавця, а саме: неналежне виконання роботодавцем своїх трудових обов`язків (протиправні дії або бездіяльність); наявність майнової шкоди у вигляді втраченої працівником заробітної плати; причинний зв`язок між неналежним виконанням роботодавцем трудових обов`язків і заподіяною шкодою; вина роботодавця. Для притягнення роботодавця до матеріальної відповідальності необхідні усі чотири вищезазначені умови. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно частини 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися: з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного) місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнавсь або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Як встановлено судом на підставі досліджених доказів, позивач [PERSON] звернувся до роботодавця із заявою про звільнення за власним бажанням (тобто за угодою сторін) 01.06.2021 року. Така угода, яка передбачає добровільність намірів обох сторін, була досягнута, оскільки Директор ТОВ «Агротрейд експорт» задовольнив заяву позивача, видавши наказ №АЕ-44к від 01.06.2021 року про звільнення [PERSON] з посади начальника Служби безпеки ТОВ «Агротрейд експорт» за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпПУ. Наказ Директор ТОВ «Агротрейд експорт» №АЕ-44к від 01.06.2021 року про звільнення [PERSON] був доведений до його відома, про що свідчить підпис позивача.Доказів того, що між позивачем та заступником гендиректора по безпеці ТОВ «Агротрейд експорт» стався словесний конфлікт, а також перебування позивача під психологічним тиском керівництва щодо написання заяви про звільнення, суду надано не було. За таких умов судом не встановлено під час розгляду справи тих обставин, на які вказує позивач, що свідчать по протиправність наказу про звільнення. Отже суд не знаходить передбачених законом підстав для скасування наказу№АЕ-44к від 01.06.2021 року про звільнення [PERSON] з посади начальника Служби безпеки ТОВ «Агротрейд експорт» за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпПУ в приходить до висновку про відсутність підстав для коновлення позивача на вказаній посаді. Огляду на викладене у свою чергу, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 793 492,00 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки відсутні передбачені законом підстави для матеріальної відповідальності відповідача у вигляді виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За таких умов позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed