Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

\~ Представник АТ КБ «Приватбанк» через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.05.2012 у розмірі 47993,10 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.05.2012, згідно якої йому було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 44000,00 грн. Відповідач після отримання картки, за умовами укладеного з банком договору, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0% річних. Однак, у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 до 0,00%, а в подальшому, із 01.04.2022, відсоткова ставка була поступово повернута до погодженого розміру. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.03.2024 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 47993,10 грн, яка складається з: 37517,89 грн заборгованість за тілом кредиту, 10475,21 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 09.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення судом, не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судові засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Встановлено, що 14.05.2012 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання послуг, згідно якої останній отримав кредитну картку (а.с.42). Згідно інформації, викладеної у заяві про приєднання до умов та правил надання послуг від 14.05.2012, [PERSON] підтвердив, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також відповідач підтвердив, що ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, котрі були надані йому в письмовому вигляді, а також розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» за адресою https://privatbank.ua. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), 14.05.2012 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн та 1800,00 грн. 18.06.2012 збільшено до 2200,00 грн, 06.03.2015 було зменшено кредитний ліміт до 2000,00 грн, 17.03.2015 кредитний ліміт було збільшено до 2200,00 грн, а 20.01.2016 до 12000,00 грн. 02.08.2016 кредитний ліміт зменшили до 2000,00 грн, а 03.09.2018 до 0,00 грн. 04.02.2022 кредитний ліміт було збільшено до 300,00 грн та 04.02.2022 знову збільшено до 44000,00 грн. 10.07.2023 відбулося зменшення кредитного ліміту до 38710,00 грн та 03.11.2023 кредитний ліміт було зменшено та його сума становила 0,00 грн (а.с.40) Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», 14.05.2012 відповідачеві було надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії 02/16, тип картки «Універсальна», 04.08.2016 надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії 03/20, тип картки «Універсальна», 30.12.2016 карту [NUMBER] терміном дії 07/20, 30.01.2020 4149439041264817 з терміном дії до 12/23 та карту [NUMBER] з терміном дії до 12/25, тип картки «Універсальна» (а.с.41). Також позивачем в якості доказів користування кредитними коштами відповідачем надано суду виписку за договором №б/н за період з 14.05.2012 по 19.03.2024 по рахунку [PERSON] (а.с.23-39). З даної виписки вбачається, що відповідач неодноразово користувалася кредитними коштами, а саме здійснював поповнення мобільного телефону, здійснював перекази зі своєї карти на іншу карту тощо. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.05.2012, заборгованість [PERSON] станом на 18.03.2024 становить 47993,10 грн, що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом, та складається з: 37517,89 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10475,21 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.15-22). 04.02.2022 відповідач також погодив основні умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), за змістом яких встановлена процентна ставка за користування кредитом за межами пільгового періоду в залежності від виду картки; кількість та розмір платежів, періодичність внесення; штрафи, тощо (а.с.55-59). Таким чином, судом установлено укладення між сторонами кредитного договору. Окрім того, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу картковий рахунок та встановивши кредитний ліміт, а також надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач в порушення умов договору надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами не своєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 18.03.2024 року допустив виникнення вищезазначеної заборгованості. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених\~ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2\~ст. 509 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~ 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України\~визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. ст.\~12,\~76-81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями\~13\~та\~89 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд погоджується із розрахунком кредитної заборгованості, який долучено позивачем до позову. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тому, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 47993,10 грн. З огляду на викладене позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень\~статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved