Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «ПроКредитБанк», [PERSON] , приватного виконавця Чучкова М. О., ДП «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 10 лютого 2012 року за договором купівлі-продажу придбав квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З веб-сайту арештованого майна ДП «Сетам» була продана належна йому квартира за номером лоту № 500259. Переможцем торгів стала [PERSON] , яка є власником квартири станом на час звернення з позовом. Позивач вважає, що квартира була продана за заниженою вартістю, чим на його переконання порушене його право. [PERSON] вважає, що оцінка його квартири проходила з порушенням встановленого законом порядку, оскільки суб`єкт оцінки не заходив в середину квартири, не знайомився з об`єктом оцінювання, тому не міг достовірно визначити вартість об`єкта нерухомості. Приватним виконавцем не встановлено, чи на квартиру розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя, а тому без отримання згоди дружини як співвласника приватний виконавець не мав права виставляти квартиру на торги. Крім того, приватний виконавець не виконав у повному обсязі вимоги закону щодо опису квартири внаслідок неповноти зазначеної інформації. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд: 1.визнати недійсними електронні торги від 05 січня 2022 року за лотом № 500259 з продажу квартири за адресою: [ADDRESS] ; 2.визнати недійсним протокол № 567201 проведення електронних торгів від 05 січня 2022 року з реалізації: «Іпотека. Трикімнатна квартира загальною площею 85,3 м2 за адресою: [ADDRESS] »; 3.скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим номером № 514 від 18 лютого 2022 року видане приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В. С.; 4.скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63542786 від 18 лютого 2022 року, видане приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В. С.; 5.витребувати на користь [PERSON] у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 14 листопада 2022 року відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання. У лютому 2023 року суд отримав відзив приватного виконавця Чучкова М. О., в обґрунтування якого відповідач вказує на те, що надсилав боржнику виклик та зобов`язав надати додаткову інформацію, проте боржник на виклик не відреагував належним чином. Не надав боржник також і доступу до квартири на вимогу приватного виконавця. Крім того, відповідач наголошує, що боржник не надав належних та достатніх доказів на підтвердження заниженості вартості квартири чи порушення оцінювачем процедури оцінки нерухомого майна. Ухвалою від 17 січня 2024 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, у якій останній позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Акціонерного товариства «ПроКредитБанк» в судове засідання не з`явився про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, в матеріалах справи міститься заява приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського Володимира Степановича про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи сповіщені про дату, час та місце слухання справи належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, то розгляд справи проводиться без фіксування технічним засобом. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що 14 квітня 2021 року до приватного виконавця Чучкова М. О. звернулося АТ «ПроКредитБанк» з заявою про примусове виконання наказу від 21 березня 2021 року, виданого на виконання рішення господарського суду Київської області від 28 січня 2021 року у справі № 911/2000/20 про солідарне стягнення з [PERSON] та ТОВ «Ем.Ай.Кей» на користь АТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 1 943 425,68 грн та 96 027,82 дол. США. 22 квітня 2021 року приватний виконавець Чучков М. О. відкрив виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання наказу № 911/2000/20, виданого 25 березня 2021 року. 13 липня 2021 року приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 17 вересня 2021 року приватний виконавець надіслав Мінчуку М. К. виклик до приватного виконавця. Також 17 вересня 2021 року приватний виконавець надіслав [PERSON] вимогу про надання безперешкодного доступу до житлового приміщення для проведення виконавчих дій. 23 вересня 2021 року приватний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні, а саме ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Соломон-груп» для надання експертної грошової оцінки арештованого майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 27 вересня 2021 року приватний виконавець склав акт про неявку боржника [PERSON] на прийом. Відповідно до звіту від 18 жовтня 2021 року № 305 про оцінку майна, вартість трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , складає 1 403 000,00 грн 05 січня 2022 року відбулися електронні торги з продажу лоту № 500259, предметом якого була трикімнатна квартира загальною площею 85,3 м2, розташована за адресою: [ADDRESS] . Ціна продажу лоту склала 1 810 128,00 грн. Переможцем торгів стала [PERSON] Право власності на вказану квартиру зареєстроване за [PERSON] 18 лютого 2022 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив визнати недійсними електронні торги з продажу належного йому нерухомого майна, оскільки вважає, що його порушене право може бути у такий спосіб поновлене. Отже суду належить надати оцінку порядку дотримання відповідними суб`єктами порядку реалізації майна шляхом продажу з електронних торгів. Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок). Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16. Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Такий правовий висновок сформулював Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18. Підставами для визнання недійсними електронних торгів позивач вважає порушення державним виконавцем порядку оцінювання спірної квартири, неправильно визначену вартість квартири, ігнорування державним виконавцем режиму права власності, який розповсюджувався на спірну квартиру. Позивач переконаний, що його право порушене приватним виконавцем, функції якого лежать у площині дій, спрямованих на підготовку майна до реалізації шляхом продажу з електронних торгів. Реалізація майна шляхом продажу з прилюдних електронних торгів здійснюється на підставі правочину, стороною якого є організатор торгів. Отже, у разі визнання електронних торгів недійсними шляхом застосування правової конструкції статті 215 ЦК України стороною правочину виступає організатор торгів, а підставами для визнання правочину недійсним є, зокрема, дії сторони правочину, які суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, цивільного законодавства тощо. Натомість, доводи позовних вимог базуються на оспорюванні законності дій приватного виконавця. Примусове виконання судових рішень покладається на органи державної виконавчої служби, та, у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічні приписи визначені законодавцем у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, закон визначає право сторони виконавчого провадження оскаржити дії виконавця судового рішення у разі порушення такими діями її прав чи інтересів шляхом подання скарги на дії такого виконавця. Враховуючи наведене, порушене право сторони виконавчого провадження не може бути поновлене шляхом пред`явлення позову до організатора електронних торгів про визнання цих електронних торгів недійсними за умови відсутності доводів щодо порушення організатором торгів Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, цивільного законодавства тощо. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , а тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У зв`язку з тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2022 року було відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі, та враховуючи відмову у задоволенні позову, суд стягує з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 12 405,00 грн.

Outcome: approved