Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

12 квітня 2024 року адвокат Мініх І.М. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку та житловий будинок в с.Ладиги, Хмельницького р-н., Хмельницької обл. Як зазначає заявник в своїй заяві, [PERSON] була дружиною рідного дядька заявника [PERSON] . Так як батьки заявника померли коли їй було ще 25 років, а дядько з тіткою не мали дітей, тому [PERSON] відносилась до них як до своїх батьків, а вони до неї, як до своєї доньки. В 2000 році помер дядько заявника [PERSON] і [PERSON] залишилась одна, та деякий час після смерті свого чоловіка проживала одна в будинку [ADDRESS] . Однак, з 2005 року, коли її стан здоров`я значно погіршився, [PERSON] запропонувала їй переїхати до неї у хату, в результаті чого з грудня 2005 року і до дня смерті [PERSON] жила в будинку [PERSON] по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявник звернулася до нотаріуса для оформлення її спадкових прав, однак нотаріусом було їй відмовлено, у зв`язку з чим остання змушена звернулись до суду із даною заявою для захисту своїх спадкових прав. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] , має для заявника суттєве юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на спадкування. Враховуючи наведене та на підставі п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України,\~заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2024 року у даній справі було відкрито провадження за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи та призначено дату судового засідання, крім того було вирішено питання про витребування доказів. Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та вказав, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] більше п`яти років та здійснила її поховання. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 5 ч. 2\~ст.\~293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту у відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За приписами\~ ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в с.Ладиги, Старокостянтинівського р-н., Хмельницької обл., померла [PERSON] , у віці 76 років. Відповідно до довідки №27 виданої Ладигівським старостинським округом №2 Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 19.03.2021 року, судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна. Однак, як зазначає представник заявника та заявник під час судового розгляду, [PERSON] була дружиною рідного дядька заявника - [PERSON] , батьки заявниці померли коли їй було ще 25 років, а дядько з тіткою не мали дітей, тому [PERSON] відносилась до них як до своїх батьків, а вони до неї, як до своєї доньки. В 2000 році помер дядько заявника [PERSON] і [PERSON] залишилась одна, та деякий час після смерті свого чоловіка проживала одна в будинку [ADDRESS] . Однак, з 2005 року, коли стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, [PERSON] запропонувала їй переїхати до неї в будинок, в результаті чого з грудня 2005 року і до дня смерті [PERSON] проживала в будинку [PERSON] по [ADDRESS] . Протягом останніх шести років життя [PERSON] , [PERSON] приймала участь в її житті як донька, а саме: тітка проживала в будинку [PERSON] , в неї була окрема кімната в будинку, племінниця купувала їй одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала, тощо. В свою чергу, [PERSON] , віддавала племінниці частину своєї пенсії, для сплати за світло та газ, в залежності від стану здоров`я [PERSON] виконувала не важку домашню роботу у будинку [PERSON] . Як до рідної баби відносилися до [PERSON] сини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , та чоловік [PERSON] , який в свою чергу не заперечував щоб тітка проживала разом із ними. Отже, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Даний факт в судовому засідання також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає,\~що факт\~проживання позивача\~однією сім`єю\~з[PERSON] з\~якою заявник\~мала спільний\~бюджет,\~поділяла місце\~проживання та\~побут,вели спільне господарство та здійснювала догляд має місце, оскільки жодними іншими доказами не спростований, крім того, допитані свідки підтверджують цей факт. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17. З огляду на те, що факт постійного проживання заявника зі померлою [PERSON] на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення цього факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження цього факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved