Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивачка 10.01.2024 звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь: 19 058, 73 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.06.2022, внаслідок якої їй заподіяні тілесні ушкодження; 3 655,39 грн заробітку, втраченого внаслідок ушкодження здоров"я; 50 000,00 грн компенсації завданої їй моральної шкоди. Позов аргументує тим, що 17.06.2022 близько 08:45 год вона рухалася на велосипеді по узбіччю вулиці Шевченка у місті Ніжині в напрямку залізничного вокзалу та маючи намір повернути ліворуч стала здійснювати маневр, впевнившись, що транспортні засоби були від неї на значній відстані, вона виїхала на проїзну частину дороги та стала їхати в напрямку протилежної частини дороги. У цей час у попутному з нею напрямку рухався автомобіль DAEWOO NEXIA, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на неї. За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди розпочато кримінальне провадження за № 12022270300000583 від 17.06.2022 за ч. 1 ст. 286 КК України, яке постановою слідчого 09.06.2023 закрито у зв"язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження, перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького», проходила оперативне лікування в Інституті травматології та ортопедії в м.Києві. Після виписки тривалий час продовжувала лікуватися за місцем проживання, чотири тижні ходила на милицях, а потім лікувалася амбулаторно. Згідно з висновком судово-медичної експертизи, виконаної у кримінальному провадженні, їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому дистальних епіметафізів обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків та підвивихом правої ступні. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля DAEWOO NEXIA, державний номерний знак [NUMBER] , застраховано у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». Заподіяна їй в результаті ДТП матеріальна шкода полягає у витратах, понесених під час лікування на придбання ліків, і становить 37\~755,91 грн, з яких частину 18\~697,18 грн їй відшкодовано ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». Решту коштів у сумі 19\~058,73 грн їй має відшкодувати [PERSON] , який є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля DAEWOO NEXIA. Сума втраченого нею заробітку за період лікування становить 3\~655,39 грн, що є різницею між сумою отриманих нею лікарняних виплат (50\~966,22 грн) та сумою заробітної плати, яку вона мала отримати за період тимчасової непрацездатності на посаді касира торговельного залу за договором в фізичної особи-підприємця [PERSON] (54\~621,61 грн). В результаті ДТП та отриманих травм їй також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, тривалий час відчувала сильний фізичний та душевний біль, в сім`ї порушились нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного життя, тривалий час рухалася за допомогою милиць, не могла нічого робити, втратила надію на те, що зможе почувати себе повноцінною людиною. Ці обставини призвели до порушення відносин з іншими людьми. Розмір моральної шкоди оцінює в 50\~000,00 грн. У відзиві відповідач [PERSON] у задоволенні позову просить відмовити повністю. В обгрунтування зазначає, що його цивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля DAEWOO\~NEXIA,\~державний номерний\~знак [NUMBER] , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/5507385 від 19.01.2022. За змістом доданого до позову листа ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», вбачається, що рішення про виплату позивачці страховиком страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням позивачки, було прийнято згідно з п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ІV), яким передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Вважає, що його частку відповідальності за шкоду, заподіяну його та позивачки сукупними діями, виплачено страховиком. Частка відповідальності позивачки є її витратами за відповідальність заподіяння собі шкоди в результаті грубої необережності, що виразилась в порушенні п. 6.7, 10.1 Правил дорожнього руху. Позивачка до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» за відшкодуванням моральної шкоди не зверталася, тоді як згідно з положеннями ст. 26-1 Закону № 1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Покладення на нього відповідальності у розмірі завданої моральної шкоди, яку повинен відшкодувати страховик, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Ухвалою судді 23.01.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду 27.02.2024 за результатами підготовчого судового засідання призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов за вищевикладених у ньому обставин. Пояснила, що до страховика зверталася з вимогами про відшкодування витрат пов`язаних з її лікуванням. Щодо відшкодування моральної шкоди, втрат пов"язаних з тимчасовою втратою нею працездатності не зверталася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у відзиві справу просив розглянути без його участі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини і дійшов наступного висновку. Встановлено, що 17.06.2022 по вулиці Шевченка у місті Ніжині відбулася ДТП за участю автомобіля DAEWOO NEXIA, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та велосипеда під керуванням позивачки [PERSON] , під час ДТП відбувся наїзд автомобіля на велосипедистку, що слідує з матеріалів кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12022270300000583. Дане кримінальне провадження за цим фактом, постановою слідчого 09.06.2023 закрито у зв"язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відомості про притягенння учасників ДТП до адміністративної відповідальності у справі відсутні. В результаті\~ДТП позивачка\~ [PERSON] \~отримала тілесні\~ушкодження у\~вигляді відкритого\~багатоуламкового перелому\~дистальних епіметафізів\~обох кісток\~правої гомілки\~зі зміщенням\~уламків та\~підвивихом правої\~ступні,\~що підтверджується\~висновком судово-медичної\~експеризи. Позивачка проходила у зв`язку з отриманими під час ДТП травмами лікування у ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМНУ» та КНП ««Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького», про що надано листи зазначених медичних закладів. На лікування понесла витрати на придбання ліків та медичних виробів, як слідує з поданих фіскальних чеків, рахунку на оплату та квитанції. Позивачка працювала на посаді касира торговельного залу у ФОП [PERSON] , про що свідчить довідка про доходи від 22.11.2023, видана ФОП [PERSON] . Період тимчасової втрати працездатності позивачкою, підтверджений закладами охорони здоров`я, становить з 17.06.2022 по 31.01.2023, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛД №154691 та витягом з електронного реєстру листків непрацездатності за індексним номером 8750 3577 0572 1069, сформованим 14.12.2023. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відповідно до полісу №АР/5507385 від 19.01.2022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров`ю становить 260\~000,00 грн, а за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн, що підтверджується полісом № АР/5507385 від 19.01.2022, наявним у матеріалах кримінального провадження № 12022270300000583, досліджених в судовому засіданні. ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» позивачці виплачено страхове відшкодування у розмірі 18\~697,18 грн, що визнається сторонами та в силу положень ч. 1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як вбачається з листа ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», рішення про виплату позивачці страховиком відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням позивачки, було прийнято згідно з п. 24.1. ст. 24, п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-ІV, якими передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, та у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, діяльність, пов`язана з керування автомобілем є джерелом підвищеної небезпеки, тоді як керування велосипедом - ні. З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон № 1961-IV. Статтею 3 Закону № 1961-ІV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону № 1961-ІV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV). Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 32.1 статті 32 Закону № 1961-ІV відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) (пункт 59), від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, то в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров`ю становив 260\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст. 26-1 Закону № 1961-ІV). \~ \~ \~ \~Згідно з п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-ІV у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. \~ \~ \~ \~Відтак, положення пункту 36.3 Закону № 1961-ІV застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність велосипедистки [PERSON] не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону № 1961-ІV, велосипед не є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки його керування здійснюється і контролюється за допомогою мускульної сили людини. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.01.2019 у справі № 274/4882/17-ц. Як встановлено\~п.\~23.1\~ст.\~23\~Закону №\~1961-IV\~шкодою,\~заподіяною здоров`ю\~потерпілого внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~є: шкода,\~пов`язана з\~лікуванням потерпілого; шкода,\~пов`язана з\~тимчасовою втратою\~працездатності потерпілим; шкода,\~пов`язана із\~стійкою втратою\~працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Позивачка ж, заявивши до власника транспортного засобу, джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 3\~655,39 грн, моральної шкоди у розмірі 50\~000,00 грн, та пов`язаної з лікуванням в розмірі 19\~058,73 грн, тобто погодившись із застосуванням страховиком положень п. 36.3 ст. 36 Закону №1961-ІV, не визначила за своїм позовом співвідповідачем страховика - ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», у якого власник транспортного засобу застрахував цивільно-правову відповідальність. Отже, у цій справі належним відповідачем є ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» у межах суми ліміту страхового відшкодування. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц (пункт 49), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20 березня 2019 року у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 15 травня 2019 року у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-ц та № 554/9144/17, від 29 травня 2019 року у справі № 554/10303/17-ц, від 20 листопада 2019 року № 201/12877/16 (пункт 46), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24). Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України). Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову. У підготовчому судовому засіданні при з`ясуванні позиції позивачки щодо залучення страховика співвідповідачем [PERSON] зазначила, що наміру такого не має. Установивши,\~що позов\~заявлений до\~неналежного відповідача\~та відсутні\~визначені процесуальним\~законом підстави\~для заміни\~неналежного відповідача\~належним (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)). Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а відтак ДТП внаслідок якого отримала ушкодження здоров`я позивачка, є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої (пов`язану з її лікуванням; тимчасовою втратою нею працездатності; моральну шкоду в межах ліміту відповідальності), проте оскільки позивачкою за її вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю, не визначено співвідповідачем страховика - ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed