Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

У листопаді 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з серпня 1998 року, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] , в період спільного проживання, в них народилась спільна дитина, тобто заявник, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Оскільки між батьками не було зареєстровано шлюб, дані щодо батька було записано на підставі ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, зі слів матері, та батьком дитини зазначено « [PERSON] ». Увесь час вони проживали однією сім`єю, батько та матір проживали в гармонії, любові та турботі один до одного, батько визнавав його своїм сином, зазначені факти підтверджуються фотографіями та показами свідків. [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Його похованням займалась\~ матір, [PERSON] та заявник. [PERSON] при житті визнавав\~ [PERSON] своїм сином, виховував і матеріально утримував його, піклувався про заявника. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив встановити факт того, що він, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження в судовому засіданні. Заявник у судове засідання надав заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі, вимоги підтримав. Заінтересована особа у судове засідання надала заяву, відповідно якої не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] у м. Кіровограді. У свідоцтві про його народження батьком вказаний « [PERSON] », матір`ю « [PERSON] ».\~ [PERSON] , [INFO] \~ помер [INFO] . Мати заявника здійснила поховання\~ [PERSON] (а.с. 5, 6). Згідно відповіді Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 спадкова справа після смерті [PERSON] нотаріальної конторою не заводилась. Інформація у Спадковому реєстрі щодо посвідчення заповітів відсутня (а.с. 14-16). З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їм відомо, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Свідки вказали, що заявник та [PERSON] до дня смерті останнього, вважали один одного сином та батьком. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.3постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Стаття 130 СК України, регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій ст.128 цього Кодексу (матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття). Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження. Пленум Верховного Суду України абз. 3 п.15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до абз. 1 п. 15 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст.53 КпШС України (яка діяла на момент виникнення правовідносин), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що заявник надав належні та допустимі докази, які достовірно підтверджують, що його мати та померлий [PERSON] спільно проживали, а останній за життя визнавав його своїм сином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту батьківства, оскільки зазначений факт знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька.

Outcome: approved