Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , бабуся заявника. Згідно заповіту від 08 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1058, [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем всього її майна визначила позивача. Позивач дізнався про наявність складеного на його ім`я заповіту лише на початку серпня 2023 року. 04 серпня 2023 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталією Олексіївною відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку, передбаченого для прийняття спадщини. У зв`язку з чим просить визначити йому додатковий строк додатковий строк в 3 (три) місяці, для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. 25 квітня 2024 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є батьком позивача. Влітку 2023 року прийшли на квартиру матері дружини, щоб навести порядок і знайшли заповіт, складений на ім`я позивача. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , бабуся заявника (а.с. 8. 10, 11-12, 47-48, 49-50). Згідно заповіту від 08 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1058, [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем всього її майна, що буде належати їй на день смерті де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що за законодавством України може бути успадкованим у повному обсязі, без будь-яких винятків визначила [PERSON] (а.с. 6). 04 серпня 2023 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Наталією Олексіївною відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку, передбаченого для прийняття спадщини (а.с. 5). Позивач просить визначити йому додатковий строк додатковий строк в 3 (три) місяці, для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що про наявність заповіту, складеного на нього заповіту дізнався лише на початку серпня 2023 року. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки зазначені заявником причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними. Крім того, відповідача не можна вважати відповідальною особою за виникнення цього спору, а відтак, судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу підлягають залишенню за позивачем (а.с. 34-36). Представник позивача скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив, у якій зазначив, що відзив підписано неуповноваженою особою, а висновки, викладені у ньому є хибними, з огляду на актуальну судову практику (а.с. 52-54). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Цим же пунктом передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріалами справи та показами свідка [PERSON] підтверджено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обстави, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог по цій справі. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 11 серпня 2023 року між позивачем та Адвокатським бюро «Слобожанська консалтингова група» Холода Олега було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичної допомоги; вартість послуг адвоката становить у розмірі 4 500 грн (а.с. 17). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує платіжною інструкцією на суму 4 500 грн (а.с. 18). Відповідач скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначає, що відповідача не можна вважати відповідальною особою за виникнення цього спору, а відтак з останнього не можуть бути стягнуті судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved