Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] пред`явила до Приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк» позов про визнання припиненим договору іпотеки, предметом якої є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] і яка, згідно укладеного між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСИББАНК», договору іпотеки №11004213000 від 23 травня 2006 року, передана відповідачу в забезпечення виконання зобов`язань позичальницею [PERSON] за кредитними договорами №11004213000 від 23 травня 2006 року; зняття заборони на відчуження цього нерухомого майна та виключення відповідних записів про нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. В обгрунтування позову посилалася на те, що 23.05.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 11004213000 за яким банк надав їй кредит у сумі 8000 доларів США на строк до 23 травня 2016 року, а вона зобов`язалася повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за цим кредитним договором, між нею, [PERSON] , та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз ПАТ «Укрсиббанк») укладено Договір іпотеки №11004213000 за яким нею передано банку в іпотеку її нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності. Через неналежне виконання позичальницею [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] та з неї, позивачки, як майнового поручителя. 23 листопада 2015 року Тячівським районним судом ухвалено рішення у справі №307/3223/15-ц, відповідно до якого позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з позичальниці [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 11004213000 від 23.05.2006 року в розмірі 1578,33 доларів США, що за курсом НБУ складало 33377,54 грн. Таким чином, шляхом звернення до суду із вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту та відсотків (основного зобов`язання), пені, відповідачем було змінено строки кредитування та визначено суму такого основного зобов`язання в іноземній валюті. На підставі вказаного рішення відповідачу видано виконавчий лист, який пред`явлено для виконання до Тячівського відділу ДВС, який відкрив виконавчі провадження за № 52616202 та № 52616279 і виконавцем у період з лютого 2017 року по серпень 2020 року у цих провадженнях стягнуто із заробітної плати [PERSON] 39 778,87 грн. та її, позивачки, пенсії, у розмірі 19\~889,44 грн., всього в сумі 59 668 грн., в тому числі кошти, визначені рішенням суду як основне зобов`язання (в гривневому еквіваленті на час стягнення), а також судові витрати та виконавчий збір. Зважаючи на повне виконання цього судового рішення головний державний виконавець [PERSON] 17.08.2020 року винесла постанови про закінчення виконавчих проваджень №52616202 та №52616279, відкритих з приводу виконання виконавчого листа №307/3223/15-ц, виданого Тячівським районним судом 26.08.2016 року та припинено арешти, інші заходи примусового виконання рішення. Ці постанови відповідач отримав, проте на звернення [PERSON] про необхідність припинення іпотеки заявив про необхідність доплати 57,70 доларів США основного боргу та нараховані за період виконання рішення суду процентів за кредитними договором в сумі 1 242,86 доларів США, що вказує на наявність спору між сторонами щодо договору іпотеки. Таким чином, підставою позову про визнання припиненими правовідносин за Договором іпотеки №11004213000 від 23.05.2006 року, укладеного між нею, [PERSON] та банком, є повне виконання зобов`язань, визначених у рішенні Тячівського районного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 307/3223/15-ц, виконання якого підтверджене постановами головного державного виконавця від 17.08.2020 року про закінчення виконавчих проваджень №52616202 та №52616279 за виконавчим листом №307/3223/15-ц, виданим Тячівським районним судом 26.08.2016 року. Відповідач після рішення суду від 23 листопада 2015 року у справі №307/3223/15-ц не мав правових підстав для нарахування передбачених кредитним договором процентів, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12). Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08 лютого 2023 року на 11 год. 30 хв., яке неодноразово відкладалося, востаннє на 04 травня 2023 року. Відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 8 червня 2023 року на 11 год. 00 хв., яке також неодноразово відкладалося, востаннє на 24 квітня 2024 року. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Марич І.Ю. у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечення проти проведення заочного розгляду справи. Також в заяві представник зазначив, що третя особа [PERSON] погасила залишок боргу, що склався після перерахування судом розрахунків погашення боргу та виконавець потворно закрив виконавчі провадження, однак банк відмовляється видати довідку про повне погашення боргу. Представник відповідача\~ ПАТ «УкрСиббанк»,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про судове\~засідання,\~що вбачається\~із рекомендованого\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення,\~у судове\~засідання не\~з`явився без\~повідомлення причин,\~відповідач відзиву\~не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Третя особа [PERSON] та приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М., будучи належним чином повідомленими про судове засідання, що вбачається із довідки про доставку СМС-повідомлення та розписки про отримання судової повістки, у судове засідання не з`явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23.05.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 11004213000, за якими банк надав кредит у сумі 8000 доларів США на строк до 23 травня 2016 року, а [PERSON] зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Також, 23.05.2006 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за цим кредитним договором, між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз ПАТ «Укрсиббанк») укладено договір іпотеки №11004213000, за яким [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка в цілій частині належить [PERSON] на праві приватної власності. Пунктом 1.2 договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 11004213000 від 23 травня 2006 року, кредитним договором № 11005220000/2 від 23 травня 2006 року та Додатковою угодою № 1/189/06/К від 23 травня 2006 року до договору № 189/06/К за зобов`язаннями щодо повернення в повному обсязі отриманих в порядку та умовах відповідно до кредитного договору №1, кредитних коштів в сумі 8000,00 доларів США; зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за кредитним договором « 1 в термін до 23 травня 206 року, якщо інший термін повернення кредиту не буде встановлено додатково, згідно умов Кредитного договору № 1; зобов`язання щодо сплати за користування отриманим по кредитному договору № 1 кредиту у розмірі 13 % річних та комісії у розмірі, визначеному кредитним договором № 1; зобов`язання по сплаті плати за користування кредитом (процентів) та сплати неустойки (штрафи, пені) у розмірах, порядку та строки, зазначені в Кредитному договорі № 1 (а. с. 9). На підставі вказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гундою А.М. 23 травня 2006 року, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку із посвідченням договору іпотеки, накладено заборону на відчуження зазначеної в договорі квартири [ADDRESS] , який належить [PERSON] , до повернення позички в повному обсязі про що було внесено в Єдиний реєстр\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна,\~за яким\~накладено заборону\~на нерухоме\~майно на\~об`єкт\~обтяження відповідний запис № 3243138 (а. с.14). Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області у справі №307/3223/15-ц видно, що позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з позичальниці [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 11004213000 від 23.05.2006 року у розмірі 1578,33 доларів США, що за курсом НБУ складає 33 377,64 грн. та 5\~183,23 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2006 року (а. с. 15). На виконання вказаного рішення Тячівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист, який пред`явлено для виконання до Тячівського відділу ДВС та державним виконавцем відкрито виконавчі провадження № 52616202 та № 52616279. Із довідок, виданих КС «Святий Мартин» № 63 від 20 травня 2021 року, повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП №52616202 та ВП № 52616279 від 17 серпня 2020 року відомо, що головним державним виконавцем Гудзенко Н.І., на підставі п.9) ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним погашенням боргу боржником, згідно платіжного доручення, закінчено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа № 307/3223/15, виданого 26 серпня 2016 року Тячівським районним судом Закарпатської області на виконання рішення суду про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом у розмірі 19\~889,44 грн. та 39778,87 грн. відповідно; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а. с. 16, 17, 19, 21). Із довідки, виданої АТ «УкрСиббанк» 18 травня 2021 року № 62/56-2-07 відомо, що залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 11005213000 від 23 травня 2006 року складає 57,70 доларів США (а. с. 22-28). Постановами начальника відділу Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токара А.В. від 10 листопада 2023 року, на підставі ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень від 17 серпня 2020 року про закінчення виконавчих проваджень АСВП № 52616202 та АСВП № 52616279. Із постанов про закінчення виконавчого провадження ВП № 52616279 та ВП № 52616202 відомо, що 09 лютого 2024 року Головним державним виконавцем Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Андрусь Н.І., на підставі п.9) ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним погашенням боргу боржником, згідно платіжної інструкції від 09.02.2024 року та платіжної інструкції № 2671 від 08.02.2024 року, закінчено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа № 307/3223/15ц, виданого 26 серпня 2016 року Тячівським районним судом Закарпатської області на виконання рішення суду про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11004213000 від 23.05.2006 року - 1\~578,33 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 33\~377,64 грн. та пені 5\~183,23 грн. та судових витрат у розмірі 1\~218,00 грн.; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а. с.). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши, зокрема, повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з\~п.п.\~1,\~2,\~3\~п.\~5.1.\~Глави 15\~Розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України №\~296/5\~від 22.02.2012,\~нотаріус знімає\~заборону відчуження\~майна при\~одержанні повідомлення:\~кредитора про\~погашення позики; про\~припинення (розірвання,\~визнання недійсним)\~договору застави\~(іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду. Відповідно до 5.4. цього ж Порядку, про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Пунктом 9 частини 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Таким чином у зв`язку з виконанням\~боржником умов кредитного договору № 11004213000 від 23.05.2006 року, відсутність відомостей про набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки, договір іпотеки припинив свою дію, відповідно іпотека також є припиненою. Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то належним способом захисту прав позивачки, є припинення іпотеки та припинення відповідних обтяжень, зареєстрованих на підставі договору іпотеки. Враховуючи ту обставину, що на підставі укладеного позивачкою з відповідачем договору іпотеки, до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна були внесені відповідні записи, а квартира, що є предметом іпотеки, досі перебуває в обтяженні на підставі договору іпотеки за зобов`язанням, яке виконано, суд вважає за необхідне припинити іпотеку, а також припинити обтяження, зареєстровані на підставі договору іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 141 цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення із відповідача судових витрат в розмірі 1984,80 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved