Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог зазначав те, що [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача та відповідача. Внаслідок смерті [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина в місті Києві. [PERSON] , починаючи з 29 серпня 1970 року до дня своєї смерті, перебувала у зареєстрованому шлюбі із батьком позивача та відповідача, [PERSON] 28 січня 1994 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та набув у спільну сумісну власність із [PERSON] вказане майно. Позивач звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на частку спадкодавця у квартирі [ADDRESS] , яка була набута [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 1994 року. Однак у зв`язку із тим, що частка у спільній сумісній власності спадкодавця [PERSON] не була виділена шляхом поділу майна подружжя за час її життя, та у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на право власності [PERSON] на частку у квартирі [ADDRESS] , нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно. З урахуванням того, що частки подружжя у спільній сумісній власності є рівними, спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за [PERSON] , та є наявним інший один спадкоємець (відповідач), просив визнати за ним у порядку спадкування 1/4 частка квартири [ADDRESS] , що дорівнює половині частки, яка належала спадкодавцю у вказаному майні. Ухвалою від 5 лютого 2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом, призначено підготовче судове засідання та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. завірену належним чином копію спадкової справи № 15/2022. 4 березня 2022 року до суду надійшли матеріали спадкової справи. 5 березня 2024 року у судове засідання з`явився представник позивача адвокат Бутенко О.А., оскільки відповідач [PERSON] не з`явився, судом було відкладено розгляд справи до 4 квітня 2024 року. 11 квітня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він зазначив про те, що із наданої приватним нотаріусом копії спадкової справи, позивачу стало відомо, що [PERSON] , як один із спадкоємців за [PERSON] , відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивача. Посилаючись на наведене, просив визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] 11 квітня 2024 року у судове засідання з`явилися представник позивача адвокат Бутенко О.А., та відповідач [PERSON] , який подав заяву про визнання позову. Судом було оголошено перерву та зобов`язано позивача надати оригінал договору купівлі-продажу квартири та витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наступною датою судового засідання визначено 25 квітня 2024 року. 25 квітня 2024 року до суду з'явився представник позивача адвокат Бутенко О.А. та надав інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши представника позивача, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, актовий запис про смерть № 1838. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 квартири [ADDRESS] . Із матеріалі спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися сини померлої [PERSON] та [PERSON] . Чоловік померлої [PERSON] відмовився від спадщини на користь сина [PERSON] . Відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. від 13 листопада 2023 року нотаріус зазначила, що вона позбавлена права видати свідоцтва, оскільки спадкоємці не надали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на 1/2 частини квартири. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 29 серпня 1970 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Чернухинською селищною радою Перевальського РАЦС видано свідоцтво, серії [NUMBER] , де прізвище дружини змінено на [PERSON] . Згідно договору купівлі продажу 28 серпня 1994 року [PERSON] у період шлюбу уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та набув у спільну сумісну власність із [PERSON] вказане майно. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набув право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері, оскільки він є спадкоємцем за законом. Позивач як спадкоємець за законом у встановленому законом строк звернулався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове нерухоме майно на і`мя [PERSON] , оскільки частки подружжя у праві спільної сумісної власності не було виділено. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. На думку суду, відсутність правоустановчого документа на 1/2 спадкового майна про право власності спадкодавця не позбавляє спадкоємців права на спадщину, оскільки вона належить їм з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті матері, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи, що [PERSON] відмовився від прийняття спдащини після смерті дружини на користь позивача, суд дійшов висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved