Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 21,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, яка прийнята позивачем в установленому законом порядку. 21.08.2023 року вона, як єдиний спадкоємець чоловіка, що прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0026 га по [ADDRESS] , яка була передана чоловіку у приватну власність для будівництва та обслуговування гаражу, згідно державного акта на право приватної власності на землю від 08.01.2002 року. В оформленні спадщини на належний чоловіку гараж, розташований на зазначеній земельній ділянці, приватним нотаріусом Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Л.М. їй відмовлено ,оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. Посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем після смерті чоловіка, який фактично набув право власності на гараж, але не оформив його належним чином, просить суд позов задовольнити. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно рішення Виконкому Новоград-Волинської міської ради від 12.12.2001 р. №485 земельна ділянка під гаражем [ADDRESS] , площею 0,0026 кв.м., була передана [PERSON] у приватну власність для будівництва і обслуговування гаражу, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 08.01.20021 року (а.с.9). 14.07.2023 КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на гараж [ADDRESS] , замовником технічного паспорта була [PERSON] (а.с.11-15). 21.08.2023 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0026 га по [ADDRESS] ), яка була передана її чоловіку у приватну власність для будівництва та обслуговування гаражу згідно державного акта на право приватної власності на землю від 08.01.2002 (а.с.7). Одночасно, постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, розташований на зазначеній земельній ділянці, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с.8). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на нерухоме майно, збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004 року) набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно технічного паспорту гараж № [NUMBER] загальною площею 21,4 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] , збудований у 1980 році. Згідно довідки №3/24 від 12.03.2024, виданої Управлінням містобудування , архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради зазначений гараж відповідає вимогам державних будівельних норм та може використовуватись за призначенням. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент побудови спірного гаражу в 1980 році законодавством не було передбачено обов`язкової державної реєстрації права власності на нього, збудований об`єкт відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, яка належала на праві власності спадкодавцю, суд дійшов висновку, що позивач набула право власності на гараж. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved