Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переплати пенсії у розмірі 6935,43 грн, а також просила стягнути судові витрати у розмірі 2147,20 грн. Позов мотивований тим, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК відповідачка первинна була визнана особою з інвалідністю другої групи з 18.01.2022 по 31.01.2023. відповідно до виписки з акту огляду МСЕК, відповідачка була повторно визнана особою з інвалідністю третьої групи з 17.01.2023 по 31.01.2025. Пенсія по другій групі інвалідності виплачувалася в розмірі 20930,00 грн (90% пенсії за віком), у березні надійшла виписка з акту огляду МСЕК, де відповідачка була повторно визнана особою з групою інвалідності третьої групи. Таким чином, [PERSON] з 01.04.2023 повинна була отримувати 50% пенсії за віком, тобто 13994,57 грн, однак позивачем було сплачено пенсію в розмірі 20930,00 грн. В добровільному порядку відповідачка не повертає надмірно сплачені кошти, тому представниця позивача звернулася до суду з відповідним позовом. 28.02.2024 до суду від [PERSON] надійшов відзив, згідно з яким вона заперечує проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що позивачем не було доведено факт зловживання, допущення недобросовісної поведінки з боку пенсіонерки або подання нею недостовірних даних, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, але безпосередньо у позовній заяві просила судове засідання провести без її участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася також, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААВ №560047 [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності з 18.01.2022 по 31.01.2023 (а.п.39). Згідно з копією витягу [PERSON] перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримувала пенсію по інвалідності з 18.01.2022 (а.п.40,41). Відповідно до копії виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААГ №142297445824 статус інваліда [PERSON] було продовжено, але змінено групу з другої на третю з 17.01.2023 по 17.01.2025 (а.п.39). [PERSON] було направлено вимогу про повернення надмірно сплаченої пенсії в розмірі 6935,43 грн (а.п.37). Відповідно до положень ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно зі ст.1 вказаного Закону пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст.9 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Згідно зі ст.34 Закону пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності визначені ст.35 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (ч.3 ст.35 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Отже, законодавець покладає обов`язок саме на органи медико-соціальної експертизи повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про результати повторного огляду осіб. Згідно з ч.1 ст.50 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 за № 6-4 (далі Порядок). Відповідно до п.3, 4 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. За приписами ч.1, 4 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Аналіз зазначених норм чинного законодавства свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положеннями ст.1215 ЦК України визначені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із загального правила щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018, від 31.10.2018 у справі 307/2100/16-ц та від 13.04.2020 у справі № 487/2596/17. Згідно з ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що переплату пенсії відповідачці здійснено внаслідок рахункової помилки з боку позивача як платника пенсії чи внаслідок зловживань, допущення недобросовісної поведінки з боку пенсіонерки або подання нею недостовірних даних, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем не було доведено установлених законом обставини для стягнення з відповідачки надміру виплаченої суми пенсії. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі КУ, ст.15, 16, 1212, 1215 ЦК України,

Outcome: dismissed