Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

У березні 2024 року представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 15885,71 грн, та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 16 вересня 2021 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та автомобіля марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «Феррбуд Україна». Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Власник автомобіля марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до МТСУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило виплату потерпілій стороні. Відповідно до Звіту № 17468 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] становить 15485,65 грн. Крім того, витрати на послуги аваркома складають 1430,00 грн. Посилаючись на положення ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів» позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2024 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи на 16 квітня 2024 року. У судове засідання 16 квітня 2024 року представник позивача не з`явився, повідомлявся судом належним чином. У поданій позовній заяві представник позивача просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання 16 квітня 2024 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом шляхом надсилання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 16 вересня 2021 року о 07 год. 55 хв. по просп. Г. Сталінграда, 19 в м. Києві, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Opel», державний номерний знак [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чинного на дату пригоди 16 вересня 2021 року власник транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, завданої в результаті ДТП, що сталася 16 вересня 2021 року (а.с. 30). Згідно звіту № 17468 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортному засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] становить 15485,65 грн. Відповідно до наказу по справі № 79646, довідки № 1 від 09 грудня 20213 року та відповідно до платіжного доручення № 1108177 від 14 грудня 2021 року МТСБУ сплатило на користь ТОВ «Феррбуд Україна» відшкодування заподіяної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14455,71 грн. Крім того, відповідно до платіжного доручення № 1106571 від 09 листопада 2021 року МТСБУ сплатило на користь ТОВ ЕАК «Довіра» послуги аваркома (експерта) по справі № 79646 у розмірі 1430,00 грн. Між сторонами виник спір стосовно стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Пунктом 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідачем не надано доказів того, що він відноситься до осіб визначених у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту «а» підпункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність МТСБУ заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення 14455,71 грн. виплаченого страхового відшкодування та 1430,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара, а тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача в силу ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. (а.с.4).

Outcome: approved