Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

06 грудня 2023 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 31 березня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №97531319000, підписання якого погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та\~на інформаційних\~стендах у\~приміщеннях з\~Банку та\~оприлюднені у\~газеті "Урядовий\~кур`єр"\~№105,\~09.06.2017\~(із\~усіма змінами\~і доповненнями):\~-\~умовами надання\~споживчого кредиту\~Позичальнику,\~його обслуговування\~і погашення;\~умовами відкриття\~та розрахунково-касового\~обслуговування поточних\~карткових рахунків.\~Згідно з\~умовами Кредитного\~договору Первісний\~кредитор надає\~Позичальнику кредит,\~а Позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплачувати\~плату за\~користування кредитом\~відповідно до\~умов цього\~Договору та\~Правил.\~25.04.2023\~між АТ\~«УКРСИББАНК» та\~ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» укладено\~ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ\~№236,\~у відповідності\~до умов\~якого,\~АТ «УКРСИББАНК»\~відступає ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~зобов`язується\~прийняти Права\~Вимоги та\~в їх\~оплату зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження АТ\~«УКРСИББАНК» за\~плату та\~на умовах,\~визначених цим\~Договором. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №236 від 25.04.2023 Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 227012,90 грн., з яких: 136772,90 грн. заборгованість за основним боргом; 0 грн. заборгованість за відсотками; 90240,00 грн. заборгованість за комісіями. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 25.04.2023 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №97531319000 від 31 березня 2021 року в сумі 227012,90 грн., з яких: 136772,90 грн. заборгованість за основним боргом; 0 грн. заборгованість за відсотками; 90240,00 грн. заборгованість за комісіями. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Кредитним договором №97531319000 від 31 березня 2021 року в розмірі 227012,90 грн., з яких: 136772,90 грн. заборгованість за основним боргом; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 90240,00 грн. заборгованість за комісіями. 07 грудня 2023 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. 20 лютого 2024 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги задоволені в повному обсязі. 04 квітня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 19 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. 29 квітня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких вона просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в раніше поданих додаткових поясненнях просила розгляд справи провести без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, раніше надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що 31 березня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №97531319000, підписання якого погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях з Банку та оприлюднені у газеті "Урядовий кур`єр" №105, 09.06.2017 (із усіма змінами і доповненнями): - умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків (а.с.6-14). Згідно з умовами Кредитного договору Первісний кредитор надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. 25.04.2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №236, у відповідності до умов якого, АТ «УКРСИББАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «УКРСИББАНК» за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с.17-19). Позивач зазначає, що [PERSON] не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит у строки, передбачені Кредитним договором. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами\~ст.76 ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. З огляду на положення\~ст.77 ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2\~ст.78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження розміру заборгованості позивач посилається на витяг з витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №236 від 25 квітня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 227012.9 грн., з яких: 136772,90 грн. заборгованість за основним боргом; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 90240, грн. заборгованість за комісіями (а.с.20). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 97531319000 від 31 березня 2021року в сумі 227012,90 грн., з яких: 136772,90 грн. заборгованість за основним боргом; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 90240, грн. заборгованість за комісіями (а.с.16). Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту, а лише надано кредитний договір (копію) і розрахунок заборгованості, який по суті не містить розрахунку боргу. Також позивачем не надано виписки з рахунків, які б вказували на видачу кредиту та на його повернення. Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою\~статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Дійсно, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 97531319000 від 31.03.2021 року за період з 25.04.2023 по 31.10.2023 року вбачається, що в ньому зазначено лише нараховану загальну суму заборгованості та залишок заборгованості за комісією, тобто даний розрахунок не містить детальний опис використаних кредитних коштів відповідачем, а також сум повернення, на підтвердження яких відповідачем надано квитанції (а.с.16). Суд критично ставиться до тверджень представника позивача, що відповідач, як власник карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів, оскільки позивач мав можливість надати документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких суд був би спроможний самостійно\~здійснити перерахунок кредитної заборгованості (зменшити визначений банком обсяг заборгованості на суми погашеної позичальником). Проте під час розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей\~12,\~81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором. В постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 зазначено наступний висновок: в оцінці поведінки та способу ведення справ банком\~Верховний Суд враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. За встановлених обставин, суддя приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості у відповідача, а отже позов не підлягає задоволенню. З приводу вимоги відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.59\~Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положенням\~статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1,\~3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134\~ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За приписами ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. В той же час, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б витрати на правову допомогу, а отже вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. не підлягає задоволенню. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: dismissed