Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач завернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначає, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан" 25.06.2023 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 100400339. 28.09.2023 між ТОВ ''Мілоан" та позивачем укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 100400339. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідачки. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість [PERSON] становить 18100,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 12600,00 грн, заборгованості за комісією - 500 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати. 17.03.2024 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. З відповіді Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на території Хорольської територіальної громади Лубенського району не зареєстрований. Згідно відповіді № 511097 від 27.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру запису про зареєстроване місце проживання останнього не знайдено. В зв`язку з зазначеним вище розгляд справи було призначено з викликом відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслав. Представник позивача у позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан" 25.06.2023 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 100400339. Відповідно до п.1.1 цього договору кредитодавець зобов`язується на умовах та в строк, визначені договором, надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі. Сума кредиту становить 5000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 25.06.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати з дати видачі кредиту та завершується 10.07.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 08.10.2023. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 19750,00 грн. Комісія за надання кредиту становить 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду згідно п. 1.5.2. становлять 750,00 грн (процентна ставка 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожень день користування ним), протягом поточного періоду - 13500,00 грн (процентна ставка 3,00%). 28.09.2023 між ТОВ ''ФК ''Мілоан" (Фактор) та позивачем укладено договір факторингу № 28092023, згідно умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 2 за Договором факторингу № 28092023 від 28.09.2023 фактор та клієнт уклали цей акт про те, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №2, після чого з урахуванням п.1.2 договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. З Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28092023 від 28.09.2023 року вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 100400339, сума заборгованості становить 18100,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу; 12600,00 суми заборгованості за відсотками; 500,00 грн заборгованості за комісією. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №100400339 від 25.06.2023 вбачається, що за період з 28.09.2023 по 29.02.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №100400339 від 25.06.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 18100,00 грн. Вищевказаний кредитний договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Норми права, застосовані судом. Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується заявою на отримання кредиту № 100400339, договором про споживчий кредит з додатками. Відповідно до умов вказаного договору (п. 1.4) відповідач мав повернути кредит, сплатити комісію за його надання та проценти за користування ним в рекомендовану дату платежу 10.07.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 08.10.2023 (останнього дня строку кредитування). Таким чином, не пізніше 08.10.2023 за цим договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що загальна вартість кредиту за договором про споживчий кредит № 100400339 від 25.06.2023 на час закінчення строку дії кредиту становить 19750,00 грн, з яких 5000,00 грн - це тіло кредиту, 14250,00 грн - це відсотки за користування ним, 500,00 - комісія за його отримання. З матеріалів справи, досліджених судом, вбачається, що позивачем не надано суду інформації щодо погашення відповідачем будь-якої частини кредитних коштів із вищевказаноїх суми, таких доказів не надано також відповідачем, як не спростовано ним і факту укладення цього договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за вищевказаним договором нарахована відповідачу заборгованість як по тілу кредиту, так і по процентах за користування ним в межах визначеного договором строку кредитування, правомірно нарахована також комісія, яка підлягає одноразовому нарахуванню в момент його видачі, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача забогованості за цим кредитом. Проте, позивач у позовній заяві прохає суд стягнути із відповідача [PERSON] за вказаним договором заборгованість 18100,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 12600,00 грн, заборгованості за комісією - 500 грн. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах\~заявлених нею\~вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що розмір заборгованості за кредитом, яка підлягає до сплати відповідачем на користь позивача, що самостійно визначена судом, становить 19750,00 грн, тоді як у позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 18100,00 грн, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині, виходячи з того, що суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3028,00 грн по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 61742 від 05.03.2024. Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в цій частині судові витрати не підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved