Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

12 лютого 2024 року позивач через засоби поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 363 131,10 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтовує тим, що 22 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №22/07/21, згідно умов якого позикодавець [PERSON] а [PERSON] прийняв у власність в позику грошові кошти в сумі 312530,40 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику в визначений цим договором строк, не пізніше 20 липня 2024 року. Станом на 12 лютого 2024 року позичальник свої зобов`язання не виконує належним чином, а його заборгованість складає 363131,10 грн., що еквівалентно 9531,00 доларів США. Згідно п. 8 Договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу в бік збільшення курсу гривні у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «ПУМБ» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Позичальником було порушено умови договору позики, а саме не повернуто платіж згідно графіка повернення грошових коштів та станом на 12 лютого 2024 заборгованість відповідача складає 363131,10 грн., тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 363 131,10 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 27 лютого 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якого відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 10 квітня 2024 року. Через неявку відповідача в судове засідання 10 квітня 2024 року, останнє судом відкладено на 08 травня 2024 року. 18 березня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивач про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 08 травня 2024 року повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Фіксація судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 22 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 22/07/21, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність в позику грошові кошти в сумі 312530,40 грн., що на день укладення договору становить еквівалент 11448 (одинадцять тисяч чотириста сорок вісім) доларів США 00 центів за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Перший Український Міжнародний Банк», які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше дванадцятого липня дві тисячі двадцять четвертого року. Згідно п. 2 Договору позики, сума позики, встановлена в п.1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця в день підписання даного договору в повному обсязі. Своїм підписом на договорі позичальник підтверджує факт отримання суми позики в розмірі, визначеному в п.1 даного договору. Відповідно до п. 5 Договору позики, позика є безпроцентною. Повернення позики повинне проходити в готівковій формі у місці, визначеному в п. 19 даного договору, або в безготівковій формі шляхом виплати на банківський рахунок (розрахункову карту) позикодавця, за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Перший Український Міжнародний Банк» на день проведення розрахунку за цим договором, згідно встановленого у Договорі позики графіку платежів. Повернення позики має бути здійснено шляхом виплати позичальником суми позики або її чергової частини, відповідно до п. 5 цього договору. Пунктом 8 Договору сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до Долару США, від зазначеного курсу в п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Перший Український Міжнародний Банк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави, та/або примусового стягнення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим договором та законодавством України. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Частиною першою ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, згідно п. 8 Договору позики сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долара США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір поверненої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суму позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Перший Український Міжнародний Банк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором (в тому числі у випадку дострокового повернення, або погашення в порядку звернення стягнення на предмет застави та/або погашення заборгованості будь-яким іншим шляхом передбаченим Договором та законодавством України). Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 Договору позики, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Так, згідно п. 15 Договору позики, у випадку порушення позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим договором,

Outcome: approved