Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області. Позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] , більше трьох років знаходиться на його самостійному утриманні та вихованні, а мати дитини [PERSON] самоусунулася від обов`язків по вихованню і утриманню дочки, розвитком та станом здоров`я дитини не цікавиться взагалі. Будь яким способом в тому числі і матеріальним дочку не підтримує (а.с. 1-2, 16-17). Таким чином, [PERSON] розвитком дитини не цікавиться взагалі, як мати не виявляє бажання подальшого спілкування з дитиною. На даний час всі питання щодо виховання дитини вирішуються без участі та підтримки з боку відповідача. Мати ніяким чином не піклується про власну дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Фактично створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач [PERSON] також не здійснює належне матеріальне утримання своєї дитини, в тому числі не надає необхідної фінансової допомоги на забезпечення її повноцінного розвитку. Такі обставини свідчать про фактичну можливість але вольове небажання матері виконувати відносно власної дочки батьківські обов`язки покладені на неї законом. За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дитини позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав з підстав, встановлених законом та стягувати аліменти на утримання його дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про визнання позову в частині позбавлення батьківських прав, а в частині стягнення аліментів просить відмовити, не мотивуючи таку вимогу (а.с.37). Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.28). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України , батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 серпня 2009 року (а.с.6). Дитина проживає з батьком, що свтерджується довідкою виданою виконкомом Вилоцької селищної ради від 14.03.2024 року № 173 (а.с.14). Згідно обставин зазначених у позовній заяві, які підтверджено належними й допустимими доказами, [PERSON] не піклується про свою дочку, участі у її вихованні не приймає, батьківські (материнські) обов"язки не виконує, самоусунулася від виховання та утримання своєї дочки. [PERSON] обставини позову належними й допустими доказами не спростувала та не надала жодного доказу, який би свідчив про те, що вона належним чином виконує батьківські (материнські) обов`язки по вихованню неповнолітньої дитини, утверджує повагу до батька та матері, піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, тобто вчиняв/вчиняє активні дії на виконання вимог ст. 150 СК України. Згідно висновку Органу опіки та піклування Вилоцької селищної ради від 18.04.2024 року № 02-10/727 встановлено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с. 23, 28-30). Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують обставини, які свідчать про те, що мати ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року(пункт 54 та пункт 58) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами на підставі яких суд дійшов до беззаперечного висновку про те, що відповідачка ухиляється від участі у вихованні дитини, що слугує підставою для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим суд приймає рішення про задоволення позову в цій частині. Крім цього, мати дитини участі в її утриманні не приймає. Передбачених законом підстав для звільнення її від обов`язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто (а.с.36-37). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2024 рік, з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6-18 років становить 3196 гривень. Заперечення [PERSON] проти вимоги позову про стягнення аліментів, які не містять належних й допустимих доказів на підтвердження висловленої позиції, суд відхиляє та з урахуванням правил змагальності цивільного процесу дійшов висновку, що вимога позову про стягнення аліментів у розмірі 3000 гривень підлягає задоволенню, з урахуванням стану здоров`я дитини, задовільного стану здоров`я відповідача, відсутність інших осіб, які б перебували на її утриманні. За наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства, тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Судові витрати, від оплати яких позивач звільнений, на підставі п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved