Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Представник позивача\~звернувся \~до суду\~із \~позовом про\~стягнення заборгованості\~посилаючись на\~те,\~ що\~ відповідач звернулась до\~АТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~в зв`язку\~з чим\~підписала заяву\~ №\~б/н\~від 18.08.2022\~року.\~ Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ №151 від 13.12.2019 року «Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору, відповідач отримала платіжний документ кредитну картку № [NUMBER] , тип та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200\~000 грн.(п. 1.2. Договору); тип кредитної карти: Універсальна; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору), процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 1.3. Договору); кількість та розмір платежів, періодичність, сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору); проценти від суми не повернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00% АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відповідачці надана можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту, сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але з часом припинила надавати банку своєчасно грошові кошти. [PERSON] не виконала своїх зобов`язань за договором і продовжує недобросовісно ставитися до виконання свого зобов`язання за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 04.02.2024 року має заборгованість в розмірі 156087,95 грн., яка складається із: 129754,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 26333,03 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18.08.2022 року та сплачений судовий збір. Представник АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення, судова повістка їй була вручена 13.04.2024 року, причини неявки суду не відомі. Відзив від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 18.08.2022 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, в зв`язку з чим відповідач підписала заяву б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 18-27). За умовами якого, відповідач отримала платіжний документ кредитну картку № [NUMBER] , тип та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн.(п. 1.2. Договору); тип кредитної карти: Універсальна; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору), процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 1.3. Договору); кількість та розмір платежів, періодичність, сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору); проценти від суми не повернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00% (п. 1.5, п. 2.11, 2.12). Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 28-32) є складовими частинами договору. Відповідно до Виписки за договором №б/н за період з 01.08.2022 року по 04.02.2024 року, [PERSON] повертала використану суму кредитного ліміту, сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але з часом припинила своєчасно повертати банку надані грошові кошти, через що і виникла заборгованість, яка стала предметом позову (а.с. 9-15). Згідно розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», розмір якої станом на 04.02.2024 року складає 156087,95 грн., яка складається із: 129754,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 26333,03 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом, та не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв дії ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за їх користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав своїх обов`язків за договором в строки, передбачені Кредитним договором. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Ч.1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд розглядає справу на основі наявних у матеріалах справи доказів. Згідно доказів, наданих позивачем, взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором відповідач не виконував в повній мірі, у зв`язку з чим виникла заборгованість. У матеріалах справи також відсутні будь-які об`єктивні дані, що відповідач вживала заходи для належного виконання зобов`язання за даним правочином, відповідач не виконала зобов`язання у строк, що є порушенням зобов`язання, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з її вини. Проаналізувавши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~висновку щодо\~задоволення вимог\~позивача,\~який просив\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за Кредитним\~договором б/н від 18.08.2022 року. Згідно ст.\~141\~ЦПК України,\~стороні,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~суд присуджує\~з другої\~сторони понесені\~нею і\~документально підтверджені\~судові витрати.\~ Тому\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача судовий\~збір пропорційно\~до задоволених\~вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved