Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

25.01.2024 р. ТОВ «Діджи фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що\~22.06.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] , укладено угоду № 200051128 щодо кредитування, далі кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав [PERSON] у користування кредитні кошти в розмірі 22300,00 грн, з встановленим строком користування з 22.06.2014 р. по 22.06.2019 р., а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746), набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором\~№ 200051128. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 р. №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 19.01.2024 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 40009,64 грн, з яких: 12903, 57 грн заборгованість за кредитом; 27106, 07 грн заборгованість за відсотками. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача 61412, 14 грн, яка складається з: заборгованості за кредитним договором - 40009, 64 грн; суми збитків з урахуванням 3% річних 3603, 99 грн, суми збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 17798, 51 грн. Також позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання. Справу передано головуючому судді 25.01.2024 р. 30.01.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.02.2024 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого засідання на 29.02.2024 р. 29.02.2024 р. до суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач заперечує в повному обсязі викладені вимоги у позовній заяві, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. При цьому, відповідач факт укладення кредитного договору з ПАТ «Банк Михайлівський» визнає. Зазначивши, що судячи з повідомлень, які надходили на її адресу у 2016 році, відступлення права вимоги ПАТ «Банк Михайлівський» відбулося на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». ТОВ «ФК «Фагор» було надіслано повідомлення [PERSON] з вимогою сплатити борг, який на той момент складав 12903, 57 грн, хоча кредитний договір передбачав встановлений термін на повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування кредитом лише 22.09.2019 р. Дану вимогу ТОВ «ФК «Фагор» було виконано частково, та перераховано 1500 грн на розрахунковий рахунок, який було надано співробітниками ТОВ «ФК «Фагор» відповідачу та повідомлено ТОВ «ФК «Фагор» про сплату частки залишку боргу. Квитанція про сплату на даний час не збереглася, так як відповідно до строку перебігу позовної давності у три роки, минуло вже 8 років з моменту виконання зобов`язання перед кредитором та його фактором. Тобто, на думку відповідача, станом на 01.01.2017 р. сума боргу складала 11403, 57 грн. Також відповідач вважає, що ПАТ «Банк Михайлівський» повинен був від дня завершення строку кредиту, станом на 22.06.2019 р. та протягом наступних трьох років, звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права та вимагати стягнення з відповідача 11403, 57 грн. Однак, позовну заяву подано до суду лише 25.01.2024 р. ТОВ «Діджи Фінанс». Відповвідач просить врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.02.2024 р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи на 27.03.2024 р. 05.03.2024 р. від ТОВ «Діджи Фінанс» надійшла заява про поновлення процесуального строку, зареєстрована за вх. № 830/24, в якій щодо застосування строку позовної давності позивач зазначає наступне. Приналежність права вимоги за договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 р. укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський», та ТОВ «Діджи Фінанс» було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 р. замінено на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс») до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда». Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України, про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 р. № 1905, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 р. № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Постановою від 01.07.2021 р. у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 р. № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 р. № 1905 та акта прийому-передачі від 20.05.2016 р. № 1 і № 2 - зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 р. № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 р. № 1 та № 2. Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 р. не були передані ТОВ «Діджи Фінанс». Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.08.2021 р. - приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.08.2021 р. - приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищевказаних документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об?єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Фактична відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування (анкета боржника, надані ним ідентифікаційні дані, що свідчать про виявлення сторони інтересу в укладенні такої угоди та інших документів, які свідчать про наявність правовідносин щодо кредитування між боржником та банком) унеможливлювала реалізацію прав позивача на звернення до суду із захистом своїх власних інтересів. Лише після отримання таких документів позивач почав здійснювати процедури задля захисту власних інтересів (надсилання претензії, копія якої долучена до позовної заяви), звернення до суду із позовною заявою. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.06.2014 р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено договір у формі заяви (оферти) № 200051128 про надання та використання платіжної картки МС World, рахунок картки: [NUMBER] , з бажаним кредитним лімітом 1000 гривень; максимальною ставкою по ліміту: 58,8% річних, що визнається відповідачем у відзиві. Максимальний кредитний ліміт у вказаному договорі не зазначений. При цьому умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому умовами по картках (а. с. 24 Т. 1). Також, 22 червня 2014 року відповідачем підписано довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна)», а також отримано платіжну картку ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду (а. с. 26, 28 Т. 1). Відповідач у відзиві визнала, що на підставі вказаного договору від 22.06.2014 р. отримала кредит у розмірі 22300, 00 грн на строк до 22.06.2019 р. Відтак сторонами у справі не заперечується існування кредитних відносин, отримання кредитних коштів відповідачем та строк кредитування у 5 років, а тому ці обставини в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не встановлюються. Згідно довідки про умови кредитування погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних мінімальних платежів (фіксований процент від заборгованості). Розмір кредитного ліміту - до 50000, 00 грн. Орієнтовна сукупна вартість кредиту в грошовому виразі - 24307, 90 грн, в процентному значенні - 88, 71 % (а. с. 26 Т. 1). У тарифах по продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна)» зазначено строк дії платіжної картки - 5 років, визначено процентні ставки 2, 9 % на операції в торгівельних мережах та мережі Інтернет, 4, 9 % на операції з видачі готівки (а. с. 27, зворот, Т.1). 20 липня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 р. Відповідно до цього договору відбулося відступлення права вимоги за певним переліком кредитних договорів, в тому числі і за кредитним договором № 200051128 від 22.06.2014 р. Згідно додатку 1 до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року, банком було відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» суму простроченої заборгованості, яка виникла із порушення відповідачем свого зобов`язання перед банком. Вказана обставина також визнається учасниками справи. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору № 7_БМ, заборгованість відповідача становить 40009, 64 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 12903, 57 грн, заборгованість за доходами - 27106, 07 грн, а також вказана дата закінчення кредитного договору - 22.06.2019 р. (а. с. 4 Т. 4). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Так з виписки по рахунку вбачається, що станом на 27.07.2020 р. заборгованість відповідача перед банком склала 40009, 64 грн (а. с. 33 Т. 1). Оскільки в силу вимог пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є первинними документами, у суду відсутні підстави вважати аргументованими доводи відповідача в цій частині. Доказів на підтвердження відповідачем доводів про сплату частини заборгованості матеріали справи не містять. Відтак судом встановлено наявність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо застосуваннястроку позовної давності суд зважає на таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) зазначено, що «для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (див. пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц)». Судом встановлено, що станом на 20.07.2020 р. (дату укладення договору про відступлення прав вимоги) позивач був обізнаний зі строками позовної давності. В той же час, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. у справі № 910/11298/16, яка набрала законної сили 01.07.2021 р., зокрема, було застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 р. № 1905, а саме: зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 р. № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 р. № 1 і № 2; зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 р. № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 р. № 1 і № 2. Вказані документи позивачем отримано станом на 23.12.2022 р. Крім того, слід звернути увагу на норми п. 12 і п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, якими на строк дії карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) та на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності продовжено. З 12.03.2020 р. на усій території України був запроваджений карантин. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Однак, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і наразі триває. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У відповідності до ч. 3 ст. 263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Як встановлено судом, своє право на звернення до суду із даним позовом позивач мав би реалізувати до 22.06.2022 р. Відповідно, запровадження на території України карантину і введення воєнного стану, припадають на цей період. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що строк на звернення позивачем із цим позовом, не сплинув. В той же час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних розрахованих наступним чином: період прострочення - з 19.01.2021 р. до 31.12.2023 р. (1077 днів), з 01.01.2024 р. до 19.01.2024 р. (19 днів). Натомість, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 19.01.2021 р. до 23.02.2022 р. (347 днів), що становить 1141, 10 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. З урахуванням останніх правових позицій, висловлених Верховним Судом, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, що також має місце у справі, що розглядається, інфляційна складова за певний місяць враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці (час прострочення у неповному місяці більше 15 днів - за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (15 днів) - за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується). Таким чином, інфляційні втрати за період з 19.01.2021 р. до 23.02.2022 р. становлять 4711, 37 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав, наведених вище. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Так позовні вимоги задовольняються судом на загальну суму 45862, 11 грн, що становить 74, 68 %. Відтак з відповідача на користь позивача пілягає стягненню судовий збір у розмірі 1809, 05 грн. (2422, 40 грн*74, 68%).

Outcome: partial