Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Либідь», Львівської філії Кредитної спілки «Либідь» про стягнення грошей за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, упущеної вигоди та моральної шкоди, відповідно до якого просить стягнути з Кредитної спілки «Либідь» на свою користь матеріальні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі: 43700,87 гривень - на відшкодування трьох процентів річних; 166 918,96 гривень - на відшкодування індексу інфляції; 370027,30 гривень - на відшкодування упущеної вигоди, а всього на суму 580 647,13 гривень; стягнути з Кредитної спілки «Либідь» на свою користь у розмірі 977531 грн. компенсації на відшкодування моральної шкоди за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Свої вимоги\~мотивує наступним. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2019 року у цивільній справі №461/927/19 стягнуто з Кредитної спілки «Либідь» на користь позивача 294078,51 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. 10.06.2019 р. рішення суду набрало законної сили. 24.09.2019 р. було видано виконавчий лист №461/927/19, який було скеровано на виконання до Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві. Позивач зазначає, що у Голосіївському районному відділі ДВС у м. Київ відкрито виконавче провадження № 60926416 по вказаному виконавчому листу та тривають виконавчі дії, але боржник ухиляється від виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду. Тому просить стягнути з Кредитної спілки «Либідь» грошові кошти за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Крім того, позивач просить стягнути грошові кошти на відшкодування упущеної вигоди, оскільки грошові кошти у сумі 294078,51 грн. належать останньому на праві власності відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2019 року у справі № 461/927/19, проте Кредитна спілка «Либідь» грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим спричинала [PERSON] майнову шкоду у виді упущеної вигоди. Також позивач зазначає, що неогрунтованою відмовою Кредитної спілки «Либідь» у поверненні грошових коштів [PERSON] відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2019 року у справі № 461/927/19 йому завдано моральної шкоди у виді страждань, принижень, та зміни способу життя. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного м. Львова суду від 19.02.2024 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання неодноразово не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачам надсилались копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками рекомендованим поштовим відправленням. Судові повістки відповідачам скеровувалися рекомендованим поштовим відправленням. У судове засідання 29.04.2024 року відповідачі не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки рекомендованим поштовим відправленням. Конверти із вмістом судової повістки повернулися на адресу суду. Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідача про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2019 року у цивільній справі №461/927/19 позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Кредитної спілки «Либідь» на користь [PERSON] \~пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 294078 (двісті дев`яносто чотири тисячі сімдесят вісім) гривень 51 коп. Стягнуто з Кредитної спілки «Либідь» на користь держави (ДСА України) судовий збір у сумі 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) гривень 79 коп. У решті задоволення позовних вимог відмовити. Відповідно до інформації про виконавче провадження від 25.01.2024 року виконавчий лист №461/927/19, виданий Галицьким районним судом м. Львова 24.09.2019 року, про стягнення з КС Либідь на користь [PERSON] 294078,51 грн. 20.12.2019 року надійшов на виконання до Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві. Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца В.М. від 24.12.2019 року на підставі виконавчого листа № 461/927/19, виданого Галицьким районним судом м. Львова 24.09.2019 року, про стягнення з КС Либідь на користь [PERSON] 294078,51 грн. відкрито виконавче провадження № 60926416. Станом на зараз тривають виконавчі дії, рішення Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2019 року про стягнення з Кредитної спілки «Либідь» на користь [PERSON] \~пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 294078,51 грн. відповідачем не виконано. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом , зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки грошове зобов`язання за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2019 року не виконувалося Кредитною спілкою «Либідь», позивач має право на стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення у відповідності до ст. 625 ЦК України. Інфляційні витрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за період прострочення грошового зобов`язання. Суд погоджується з таким розрахунком інфляційних втрат, відповідно до якого індекс інфляції за період з квітня 2019 року по 01 лютого 2024 року становить 156,76%. Таким чином, інфляційні нарахування за період з квітня 2019 року по 01 лютого 2024 року складають: 294078,51 грн. (сума боргу) ? 156,76% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 294078,51 грн. (сума боргу) = 166918,96 гривень. Таким чином, з відповідача Кредитної спілки\~«Либідь»на користь позивача підлягає стягненню 166918,96 гривень інфляційних нарахувань. Щодо вимоги стягнення 3 % річних від простроченої\~сумисуд дійшов наступних висновків. У ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, позивач має право на стягнення 3 % відсотків від простроченої суми. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3 процентів річних від простроченої суми, а саме: 294078,51 грн. (сума боргу) х 3% річних х 1808 (кількість днів) : 365 = три проценти річних від простроченої суми за період з 20.04.2019 року по 31.03.2024 року становить 43700,87 грн. Суд погоджується з наданим розрахунком, який не спростований відповідачем, та вважає за необхідне стягнути з Кредитної спілки\~«Либідь» 3 відсотки від простроченої\~суми у період з 20.04.2019 року по 31.03.2024 року у розмірі 43700,87 грн. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. При цьому, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Отже, загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розмір доводить потерпілий. Загальний порядок відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди викладений в ст. 22 ЦК України. В ч. 2 даної норми чітко зазначено, що таке збитки. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається або у зроблених ним витратах, або у втраті чи пошкодженні його майна, або у втраті доходів, які він повинен був отримати. Під збитками мається на увазі вже понесені позивачем витрати, або витрати які необхідно понести позивачу для відновлення свого права. Як вбачається з доводів позивача, внаслідок необґрунтованої відмови Кредитної спілки «Либідь» у поверненні грошових коштів у розмірі 294078,51 грн. згідно з рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2019 року [PERSON] не мав можливості розмістити вказану суму коштів на відкриті вкладні (депозитні) рахунки та одержати дохід за період з 06.06.2019 року по 29.02.2024 року у розмірі 370027,30 грн., тому зазнав збитків у виді упущеної вигоди у сумі 370027,30 грн. Проте, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що внаслідок виконання Кредитною спілки «Либідь» грошового зобов`язання за рішенням суду, останній міг би реально отримати дохід у розмірі 370027,30 грн. Враховуючи, що наявність збитків як обов`язкового елементу для відшкодування майнової шкоди не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для стягнення упущеної вигоди. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами\~статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Разом з тим згідно зі\~статтею 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). У пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковими умовами для відшкодування шкоди є наявність таких елементів: 1.наявність шкоди; 2.протиправність діяння її заподіювача; 3.наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4.наявність вини заподіювача. Відсутність одного з зазначених елементів виключає можливість покладення відповідальності на суб`єкта. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням завдавання шкоди. Відповідно до ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Суд також звертає увагу на те, що посилання позивача на інвалідність, погіршення стану здоров`я, відсутність грошей на медикаменти є необґрунтованим. Тобто позивач не надав суду доказів зв`язку між вищепереліченими обставинами і заподіянням позивачу моральної шкоди. Позивач є інвалідом II групи з дитинства, що підтверджується довідкою №094975 від 29 травня 2001 року. А тому зв`язок між невиплатою коштів та необхідністю лікування з одного боку, а також заподіяння моральної шкоди з іншого боку не пов`язані між собою. Крім цього, позивачем не доведено суду наявність сильного хвилювання, страху, психічних труднощів і страждань. Також суду не доведено, що через невиконання договору позивач тривалий час страждає на головний біль та безсоння, розгубленість. Вищезазначені доводи позивача є безпідставними і бездоказовими. І тому не дають суду правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. За змістом статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] до Кредитної спілки\~«Либідь»,\~Львівської філії\~Кредитної спілки\~«Либідь» про\~стягнення грошей\~за несвоєчасне\~виконання грошового\~зобов`язання,\~упущеної вигоди\~та моральної\~шкоди підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача Кредитної спілки «Либідь» підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати в розмірі 2106,19 грн. Судові витрати на Львівську філію Кредитної спілки «Либідь» \~ \~ \~ \~ судом не покладаються.

Outcome: partial