Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] , (актовий запис від 18 грудня 2014 року №324, свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 11 квітня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області). Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , залишив на позивачку свого малолітнього сина. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , померла (актовий запис від 03.11.2021 року №250, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 03.11.2021 року). Батько самоусунувся від виховання своєї малолітньої дитини і виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться її долею, не бере участі у вихованні, матеріально не забезпечує, не проявляє батьківської уваги та турботи. Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином. Надала заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином і своєчасно. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом від 18 грудня 2014 року №324, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 квітня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , залишив на позивачку свого малолітнього сина. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується актовим записом від 03.11.2021 року №250, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 03.11.2021 року. Батько самоусунувся від виховання своєї малолітньої дитини і виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться її долею, не бере участі у вихованні, матеріально не забезпечує, не проявляє батьківської уваги та турботи. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №27 від 27.02.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини, суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. Окрім того в тексті вищезазначеного висновку зазначено наступне: «Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покинув малолітню дитину на піклування [PERSON] бабусі хлопчика, і за весь цей час ні разу не з`явився в житті сина, не підтримуючи його ні морально, ні матеріально». За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над ним, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його сина. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved