Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неповнолітньою особою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19 лютого 2023 року у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. по [ADDRESS] , неповнолітня [PERSON] , [INFO] , рухаючись на електричному самокаті, без реєстраційного номера, здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «Сеат Леон» д.н.з. [NUMBER] , чим порушила вимоги розділу 6.6 ПДР України. Належний позивачу транспортний засіб застрахований в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісу № ЕР2132265590 від 04 лютого 2023 року. Внаслідок даного зіткнення транспортний засіб «Сеат Леон» зазнав механічних пошкоджень. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року у справі № 361/2003/23 [PERSON] , матір неповнолітньої [PERSON] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Позивач звернулася до страховика та МТСБУ з письмовим повідомлення про настання страхового випадку. Однак, 20 квітня 2023 року МТСБУ відмовило у відшкодуванні завданої шкоди з підстав того, що електричний самокат, без номерного знаку, яким керувала неповнолітня [PERSON] , не вважається транспортним засобом, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Страховик ПАТ «СК «ПЗУ Україна» також у відшкодуванні шкоди позивачу відмовило з наведених вище підстав. Вартість відновлювальних робіт належного позивачу транспортного засобу становить 32 649,01 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути із відповідача майнову шкоду у розмірі 32 649,01 грн, а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, посилаючись на те, що внаслідок даної події остання отримала негативні емоції та переживання з приводу пошкодження її автомобіля й не мала можливості належним чином користуватися своїм транспортним засобом, що порушило звичний спосіб життя позивача та призвело до необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації життя, що спричинило погіршення стану здоров`я [PERSON] . Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач не з`явилася. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час повідомлена належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. Позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки «Сеат Леон», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 20-21). Зі змісту постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року у справі № 361/2003/23 вбачається, що 19 лютого 2023 року у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. по вул. Київська, 302 в м. Бровари Київської області, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , рухаючись на електричному самокаті здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки «Сеат Леон» д.н.з. [NUMBER] , чим порушила вимоги розділу 6.6 ПДР України. Враховуючи те, що [PERSON] не досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність, тому її мати [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с. 26). Із матеріалів справи вбачається, що на час виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сеат Леон», д.н.з. [NUMBER] , застрахована на підставі полісу № ЕР2132265590 від 04 лютого 2023 року у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с. 19). Так, судом з`ясовано, що позивач [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та МТСБУ із відповідними заявами про виплату страхового відшкодування внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди Однак, як вбачається з листів МТСБУ від 20 квітня 2023 року та ПАТ «СК «ПЗУ Україна» від 27 квітня 2023 року, позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що електричний самокат, без номерного знаку, яким керувала неповнолітня [PERSON] , не вважається транспортним засобом, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу (а.с. 22-24). З метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Сеат Леон», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ТОВ «Інтерциклон». Згідно рахунку № ІВР0000178 від 28 лютого 2023 року, вартість відновлювальних робіт становила 32 649,01 грн. (а.с. 25). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідність ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проаналізувавши вищевказану норму чинного законодавства, суд вважає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. У ч. 3 ст. 1179 ЦК України закріплено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Таким чином, враховуючи те, що винними діями неповнолітньої [PERSON] майну позивача завдано матеріального збитку, й те, що постановою суду її мати - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, тобто вину доведено, з урахуванням того, що суму завданого збитку на користь позивача [PERSON] страховиком не сплачено,суд вважає за необхідне стягнути із останньої майнову шкоду у розмірі 32 649,01 грн. Що ж до вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то за змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що внаслідок пошкодження рухомого майна позивач зазнала стресу й переживань щодо відновлення транспортного засобу та була позбавлена можливості ним користуватися, а також те, що відповідачем не вживалося жодних дій щодо добровільного відшкодування завданих збитків та ремонту авто, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Щодо судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за позовну вимогу щодо стягнення майнової шкоди сплатила 1073 грн. 60 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № 32528798800006923697 від 17 травня 2023 (а.с. 8). Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, й те, що позовні вимоги в цій частині задоволено повністю, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: partial