Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

18.01.2024 до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла позовна заява Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітньої дитини [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що на обліку Служби у справах дітей Дергачівської міської ради Харківської області на підставі наказу від 18.07.2023 року № 49 «Про взяття на облік та тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] » перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьком від виконання своїх обов`язків. 04.07.2023 року до Служби у справах дітей Дергачівської міської ради надійшла заява від громадянки [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що у неї на вихованні знаходиться малолітня дитина, її онука, [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] [INFO] померла. Батько дитини, [PERSON] знаходиться за кордоном. Також зазначила, що знаючи про смерть матері батько жодного разу не приїхав до дитини, не бачив її і під час війни. Матеріально доньку не підтримує. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , з квітня 2021 року батько дитини не приймав участі у її вихованні. При розмові з донькою по телефону говорить образливі слова відносно покійної матері, чим дуже засмучує [PERSON] . [PERSON] також зазначила, що допомагає виховувати дівчинку рідна тітка, організовує вивчення англійської мови, літній відпочинок, тримає зв`язок з класним керівником. 04.07.2023 року з метою підтвердження факту перебування [PERSON] , [INFO] , у складних життєвих обставинах, посадовими особами Служби у справах дітей Дергачівської міської ради та фахівцем Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради було здійснено оцінювання потреб дитини та складено відповідний акт за № 89 від 10.07.2023 року. Під час проведення оцінки потреб [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що мати дитини, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.05.2023 року, а батько [PERSON] , [INFO] , знаходиться за кордоном. В ході бесіди з дитиною було з`ясовано, що вона має негативні стосунки з батьком, який виїхав за кордон до Польщі. Дитина категорично відмовляється виїжджати до батька і бажає залишитися проживати з бабусею, з якою у неї довірливі стосунки. Бабуся після смерті матері займається вихованням та матеріальним утриманням дитини. Згідно акту обстеження умов проживання громадянки [PERSON] , складеного 04.07.2023 року начальником Служби у справах дітей Дергачівської міської ради, завідувачем сектору усиновлення, опіки, піклування, розвитку сімейних форм виховання служби у справах дітей та фахівцем Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради, встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат. Квартира з підведеним електропостачанням, газопостачанням, функціонує водопостачання та водовідведення. Кімнати облаштовані необхідними меблями та предметами повсякденного вжитку. У дитини облаштовано місце для навчання та відпочинку, забезпечена одягом та харчуванням. Зі слів дівчинки вона не бажає проживати з батьком. Під час спілкування з дівчинкою було з`ясовано, що після розлучення батьків, вони з мамою переїхали жити до бабусі [PERSON] , з батьком спілкувалася рідко, матеріально він не допомагав. Дівчинка не має бажання проживати зі своїм батьком. На підставі заяви громадянки [PERSON] , [INFO] , про бажання залишити в своїй родині малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», наказом начальника Служби від 18.07.2023 року № 49, малолітню дитину влаштовано на тимчасове проживання до бабусі, громадянки [PERSON] . Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 6-В класу КЗ «Дергачівський ліцей № 2» Дергачівської міської ради Харківської області встановлено, що [PERSON] навчається у ліцеї з 3 класу. За час навчання зарекомендувала себе здібною ученицею. Виховувалася дівчинка у неповній сім`ї. Батьки були розлучені. Мати брала активну участь у навчанні та вихованні доньки. Батько ніколи у школі не з`являвся і навчанням [PERSON] не цікавився. Після смерті мами [PERSON] проживає з бабусею, [PERSON] . Вона та тітка, [PERSON] , піклуються про дівчинку, на постійному зв`язку із класним керівником. В телефонній розмові з начальником Служби у справах дітей Дергачівської міської ради громадянин [PERSON] зазначив, що має бажання забрати дитину на постійне проживання до Польщі, де на даний час він проживає, але дитина відмовляється. Йому було запропоновано налагодити з донькою відносини та знайти спільну мову, на що громадянин [PERSON] відповів, що дівчинка ще мала, її думка не має значення, всі рішення буде приймати він. В свою чергу, з метою вирішення подальшої долі дитини, Службою у справах дітей Дергачівської міської ради (далі - Служба) громадянину [PERSON] направлено через Viber запрошення від 19.07.2023 року № 01-48/509 до Служби, але в зазначений у запрошенні день він не прибув, що свідчить про безвідповідальне ставлення батька до долі його дитини. 15 серпня 2023 року громадянина [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Дергачівської міської ради (лист від 15.08.2023 № 014-48/550), яке відбулося 25.08.2023 року, на яке він також не прибув. За результатами розгляду на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , було видане розпорядження від 04.09.2023 року № 1131 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », яким було попереджено батька про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та про можливість позбавлення його батьківських прав, у разі ухилення від своїх обов`язків щодо виховання дитини та надано строк терміном два місяця (до 25.10.2023 року) для виправлення ситуації в сім`ї та створення належних умов для проживання та виховання дитини, виконавши ряд заходів визначених у розпорядженні. Вказане розпорядження було через Viber надіслано громадянину [PERSON] 15 вересня 2023 року було проведено засідання міждисциплінарної команди з метою ефективного подолання складних життєвих обставин, в яких перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на якому здійснено телефонний дзвінок громадянину [PERSON] , але на дзвінок він не відповів. 20 жовтня 2023 року громадянину [PERSON] через Viber, а також поштою на адресу реєстрації з повідомленням про вручення, було направлено лист від 20.10.2023 року № 01-48/724 з проханням надати підтвердження виконання заходів, зазначених у розпорядженні від 04.09.2023 року № 1131 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Але громадянин [PERSON] не надав жодного документу, що підтверджує не виконання вищезазначеного розпорядження, на зв`язок зі спеціалістами Служби він також не виходив, жодних пояснень не надав. 16 листопада 2023 року Спеціалістами Служби спільно з фахівцями Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] та складено акт обстеження умов проживання. Під час виїзду було з`ясовано, що дитина не заперечує, проти позбавлення її батька громадянина [PERSON] батьківських прав, про що написала відповідну заяву. Також дівчинка повідомила, що за весь час проживання її разом з бабусею батько їй матеріально не допомагав, переписується з нею зрідка за допомогою Viber. 21 листопада 2023 року громадянину [PERSON] за допомогою Viber було направлено запрошення від 21.11.2023 року № 01-48/832 на комісію з питань захисту прав дитини, яке відбудеться 28 листопада 2023 року, після якого громадянин [PERSON] вийшов на зв`язок зі спеціалістами Служби та повідомив, що має намір забрати доньку до себе, але йому перешкоджають в спілкуванні з нею. Спеціалістом Служби йому було рекомендовано надати відповідні пояснення щодо ситуації, яка склалася та направити на електронну адресу Служби у справах дітей. На сьогодні листів від громадянина [PERSON] до Служби у справах дітей міської ради не надходило. 28.11.2023 року громадянка [PERSON] надала до Служби письмові пояснення, зазначивши, що за весь період проживання в її родині онуки [PERSON] її батько [PERSON] жодного разу не вийшов з нею на зв`язок, не цікавився її життям та здоров`ям. 28.11.2023 року питання щодо неналежного виконання громадянином [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON] повторно було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини (далі - Комісія). За результатами розгляду вищевказаного питання членами Комісії прийнято рішення № 68 «Про розгляд питання щодо неналежного виконання громадянином [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » (протокол № 14 від 28.11.2023 р.), яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Вищенаведені докази свідчать про те, що участь батька у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2023 року вказану справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 визначено головуючого суддю Юрлагіну Т.В. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області Шенькарук С.М. не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області Гостіщева І.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі., підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 14.02.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 516 (а.с.12). Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14.04.2021, шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 328 - розірвано (а.с.17-18). Мати дитини [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 30.05.2023 Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 410 (а.с. 14). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав слід впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК Украъни. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 04.07.2023 року до Служби у справах дітей Дергачівської міської ради надійшла заява від громадянки [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що у неї на вихованні знаходиться малолітня дитина, її онука, [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] [INFO] померла. Батько дитини, [PERSON] знаходиться за кордоном. Також зазначила, що знаючи про смерть матері батько жодного разу не приїхав до дитини, не бачив її і під час війни. Матеріально доньку не підтримує. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , з квітня 2021 року батько дитини не приймав участі у її вихованні. При розмові з донькою по телефону говорить образливі слова відносно покійної матері, чим дуже засмучує [PERSON] . [PERSON] також зазначила, що допомагає виховувати дівчинку рідна тітка, організовує вивчення англійської мови, літній відпочинок, тримає зв`язок з класним керівником (а.с.19). Згідно акту обстеження умов проживання громадянки [PERSON] , складеного 04.07.2023 року начальником Служби у справах дітей Дергачівської міської ради, завідувачем сектору усиновлення, опіки, піклування, розвитку сімейних форм виховання служби у справах дітей та фахівцем Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради, встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат. Квартира з підведеним електропостачанням, газопостачанням, функціонує водопостачання та водовідведення. Кімнати облаштовані необхідними меблями та предметами повсякденного вжитку. У дитини облаштовано місце для навчання та відпочинку, забезпечена одягом та харчуванням. Зі слів дівчинки вона не бажає проживати з батьком (а.с.26). На підставі заяви громадянки [PERSON] , [INFO] , про бажання залишити в своїй родині малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», наказом начальника Служби від 18.07.2023 року № 49, малолітню дитину влаштовано на тимчасове проживання до бабусі, громадянки [PERSON] (а.с.20, 24-25). Наказом від 18.07.2023 року № 49 «Про взяття на облік та тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] » малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , взята на облік, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьком від виконання своїх обов`язків (а.с.11). Службою у справах дітей Дергачівської міської ради громадянину [PERSON] направлено запрошення від 19.07.2023 року № 01-48/509 до Служби, з метою з`ясування причин та умов, які призвели до порушення прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.23). 15 серпня 2023 року громадянина [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Дергачівської міської ради (лист від 15.08.2023 № 014-48/550), з метою з`ясування причин та умов, які призвели до порушення прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.31). Розпорядженням від 04.09.2023 року № 1131 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », визнано виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , незадовільним, було попереджено батька про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та про можливість позбавлення його батьківських прав, у разі ухилення від своїх обов`язків щодо виховання дитини та надано строк терміном два місяця (до 25.10.2023 року) для виправлення ситуації в сім`ї та створення належних умов для проживання та виховання дитини, виконавши ряд заходів визначених у розпорядженні (а.с.32). Вказане розпорядження було через Viber надіслано громадянину [PERSON] (а.с.33). 20 жовтня 2023 року громадянину [PERSON] через Viber, а також поштою на адресу реєстрації з повідомленням про вручення, було направлено лист від 20.10.2023 року № 01-48/724 з проханням надати підтвердження виконання заходів, зазначених у розпорядженні від 04.09.2023 року № 1131 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » (а.с. 35-37). Громадянин [PERSON] не надав жодного документу, що підтверджує виконання вищезазначеного розпорядження, на зв`язок зі спеціалістами Служби він не виходив, жодних пояснень не надав. Згідно відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області від 22.08.2023 № 371, [PERSON] заключено декларацію з 01.08.2023 з сімейним лікарем [PERSON] . На прийом до сімейного лікаря зверталась у супроводі бабусі [PERSON] , [INFO] (а.с.38). 16 листопада 2023 року Спеціалістами Служби спільно з фахівцями Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] та складено акт обстеження умов проживання (а.с.40). Відповідно до пояснювальної від 16.11.2023, [PERSON] зазначає, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , зазначає, що до кінця йому не довіряє, батько їй матеріально не допомагає (а.с.41). 21 листопада 2023 року громадянина [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Дергачівської міської ради (лист від 21.11.2023 № 01-48/832), з метою з`ясування причин та умов, які призвели до порушення прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.42). 21 листопада 2023 року громадянину [PERSON] за допомогою Viber було направлено запрошення від 21.11.2023 року № 01-48/832 на комісію з питань захисту прав дитини, після якого громадянин [PERSON] вийшов на зв`язок зі спеціалістами Служби та повідомив, що має намір забрати доньку до себе, але йому перешкоджають в спілкуванні з нею. Спеціалістом Служби йому було рекомендовано надати відповідні пояснення щодо ситуації, яка склалася та направити на електронну адресу Служби у справах дітей (а.с.43-48). 28.11.2023 року громадянка [PERSON] надала до Служби письмові пояснення, зазначивши, що за весь період проживання в її родині онуки [PERSON] її батько [PERSON] жодного разу не вийшов з нею на зв`язок, не цікавився її життям та здоров`ям (а.с.58). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 6-В класу КЗ «Дергачівський ліцей № 2» Дергачівської міської ради Харківської області встановлено, що [PERSON] навчається у ліцеї з 3 класу. За час навчання зарекомендувала себе здібною ученицею. Виховувалася дівчинка у неповній сім`ї. Батьки були розлучені. Мати брала активну участь у навчанні та вихованні доньки. Батько ніколи у школі не з`являвся і навчанням [PERSON] не цікавився. Після смерті мами [PERSON] проживає з бабусею, [PERSON] . Вона та тітка, [PERSON] , піклуються про дівчинку, на постійному зв`язку із класним керівником (а.с.56). Як вбачається з висновку міждисциплінарної команди, членами міждисциплінарної команди було спільно вирішено ініціювати розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (а.с.49-55). Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З наданого висновку Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області №1546/01-17 від 14.12.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав, Дергачівська міська військова адміністрація Харківського району Харківської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 59-65). Вищевикладені докази свідчать про те, що громадянин [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків та не приймає участі у вихованні доньки. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Враховуючи викладене, як встановлено, батько [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку малолітньої дитини [PERSON] , не цікавиться її життям, матеріальної допомоги останній не надає, тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що батько малолітньої дитини [PERSON] , матеріальної допомоги на її утримання не надає. Приписи ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України вказують, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до приписів ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги, які подано юридичною особою (3028,00 х 2 = 6056,00) гривень. На підставі ст.ст. 141, 150, 155, 157, 164 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 264-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved