Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 25.08.2023 року надійшов позов ПАТ "СК "АРКС" до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 34 055,68 грн та суми сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на момент дорожньо - транспортної пригоди , яка відбулась 30.11.2020 р., майнові інтереси власника автомобіля «Volkswagen» , державний реєстраційний номер [NUMBER] , були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС» , попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №315560а9о від 13.12.2019 року. Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до ПРАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 01.12.2020 року. ПАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Volkswagen» , державний реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 81 519 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 728200 від 03.12.2020 року та в розмірі 6 309 грн. 29 коп., що підтверджує платіжне доручення №733194 від 18.12.2020 року. На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ "СК "МОТОР-ГАРАНТ" полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4007344, у зв`язку з чим ТДВ "СК "МОТОР-ГАРАНТ" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «АРКС», попередня назва AT «СК «АХА Страхування», в розмірі 53 773 грн. 10 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1162 від 2705.2021 року. Отже, згідно вказаного вище позивач , як ним зазначено в позові, отримав право вимоги виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач , у розмірі : 81 519 грн. 49 коп. + 6 309 грн. 29 коп. = 87 828 грн. 78 коп. - 53 773 грн. 10 коп. = 34 055 грн. 68 коп. Ухвалою суду від 30.08.2023 року справа прийнята до провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 27.09.2023 року. У судові засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача на електронну адресу суду 22.09.2023 року надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує (а.с.43-46). Відповідач в судові засідання 27.09.2023 року та 23.11.2023 року не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить отримане відповідачем рекомендоване поштове повідомлення - 19.09.2023 року (а.с.56) 25.09.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача - адв. [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.47-55), в якому вказано, що матеріалами справи підтверджується, що на час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.11.2020 року в місті Одесі по вулиці Космонавтів, 64/3, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу автомобіля Renault Duster, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор Гарант», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4007344. Страхова сума одного потерпілого складала: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн. Вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, на час дорожньо-транспортної пригоди, відповідач [PERSON] мав поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор Гарант», згідно якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., а збитки за пошкодження майна під час дорожньо-транспортної пригоди становлять 81 519, 00 грн. та 6 309,00 грн., тобто не перевищують ліміт страхового відшкодування. Тому, в задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації необхідно відмовити за безпідставністю. У судове засідання , призначене на 01.05.2024р., представники позивача та третьої особи не з`явились, 01.05.2024 року через систему "Електронний суд" представник позивача -адв. [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи надіслав суду письмові пояснення (а.с.73-74). Представник відповідача - адвокат Погорілий О.В. надав клопотання про проведення судового засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав , викладених у відзиві із стягненням з позивача судових витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2020 року о 12-55 год. в м. Одеса по вулиці Космонавтів, 64/3 у бік вулиці Інглезі, сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Renault» ,державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (відповідач) та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (потерпілий). Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 30.12.2020 року у справі про адміністративні правопорушення № 512/20965/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУПАП та призначено стягнення у вигляді штрафу (а.с.4). На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Volkswagen» , державний реєстраційний номер [NUMBER] , були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС», попередня назва АТ «СК «АХА Страхування», Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №315560а9о від 13.12.2019 року (а.с.5-12). Власником автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу (а.с.13). Потерпілий [PERSON] звернувся до ПРАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 01.12.2020 року (а.с.14-15). ФОП « [PERSON] » було надано акт огляду транспортного засобу «Volkswagen» від 01.12.2020 року (а.с.16-17), рахунки щодо вартості ремонтних робіт, матеріалів та запчастин автомобіля Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] , за № ZCC0019154 dsl 02.12.2020 на суму 81 519, 49 грн. (а.с.19-20), страховий акт №ARX2683181 від 17.12.2020 на суму 6309,29 грн (а.с.21), розрахунки страхового відшкодування до Договору №315560а9о від 06.12.2019 р. (а.с.22-23). На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ "СК "МОТОР-ГАРАНТ" полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4007344 (а.с.27). ТДВ "СК "МОТОР-ГАРАНТ" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «АРКС» в розмірі 53 773 грн. 10 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1162 від 2705.2021 року (а.с.26) ПАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Volkswagen» в розмірі 81 519 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 728200 від 03.12.2020 року та в розмірі 6 309 грн. 29 коп., що підтверджує платіжне доручення №733194 від 18.12.2020 року (а.с.24-25). Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4007344 страхова сума одного потерпілого складала: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказаний висновок щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність, було викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 та постанові Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 686/14368/19. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (19 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 350/1376/19, провадження № 61-10016св20 (ЄДРСРУ № 102892264). Отже, суд не погоджується з твердженнями позивача щодо можливості покладення на відповідача за встановлених у даній справі обставин, обов`язку з відшкодування різниці між сумою страхового відшкодування та розміром фактично завданих збитків у розмірі 34 055 (тридцять чотири тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 68 коп., оскільки такий висновок суперечить нормам діючого законодавства, так як ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн. Враховуючи, що у даній справі розмір завданої шкоди позивачу становить 81 519 грн. 49 коп., тобто не перевищує ліміт відповідальності страховика покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника [PERSON] , який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Саме такого висновку дійшов Київський апеляційний суд при розгляді справи №367/2129/20 при винесенні постанови від 19.12.2023 р. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження судових витрат понесених відповідачем у зв`язку з розглядом в суді справи №522/16734/23 представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву було надано до суду ордер про надання адвокатських послуг, акт прийому-передачі виконаних робіт №1 від 22 вересня 2023 року, звіт про виконані роботи (детальний опис робіт) адвокатом Погорілим Олександром Валентиновичем за Договором про надання правової допомоги, копія договору про надання правової допомоги від 18.09.2023 року, відповідно до якого [PERSON] сплачено за послуги адвокату Погорілому О.В. кошти у розмірі 10 000 грн. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. є обґрунтованим та у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved