Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] , в якій просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 26.11.2019 № б/н, що укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що між\~нею та\~ФОП [PERSON] \~укладено договір\~оренди земельної\~ділянки №\~б/н\~від 26.11.2019,\~дата державної\~реєстрації -\~28.11.2019,\~площа 5.2552\~га,\~кадастровий номер:\~6320686300:02:001:0552,\~договір укладено\~строком до\~26.11.2068. Земельна ділянка розташована на території Софіївського старостинського округу Лозівського району Харківської області. Згідно п. 4.1 Договору, орендна плата справляється у грошовій формі, встановленої у розмірі 1.5% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року оренди. Пунктом 13.3 Договору передбачено підстави розірвання Договору на підставі рішення суду у разі невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Даний Договір, від імені позивачки підписано [PERSON] , який діяв на підставі виданої нею довіреності від 12 червня 2017 року, зареєстрованої в реєстрі за № 760. Починаючи з 2021 року, свої зобов`язання в частині оплати за оренду земельних ділянок відповідач не виконує. Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 31.03.2023 рік, у графі - сума доходу, за 2021 - 2022 роки зазначено про сплату [PERSON] орендної плати у розмірі 7800.00 грн. за кожний рік. З урахуванням викладеного вбачається системне порушення з боку відповідача не виконання істотних умов договору, що в свою чергу, на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» надає їй право заявити вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки. 06 липня 2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначає, що 15.11.2010 [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, з ТОВ «СОФІЯ-БЛИЗНЮКИ», на строк 10 років. 22.04.2014 [PERSON] взяла в борг у [PERSON] кошти в сумі 17500,00 гривень, що на той момент було еквівалентно 1590 доларів США, про що було укладено договір позики, за умовами якого вона зобов`язувалась повернути борг в строк до 01.01.2018. Позика не була повернута ні в строк зазначений в договорі позики, ні до теперішнього часу. 12.06.2017 [PERSON] виписує на [PERSON] довіреність серії НМО № 662008, якою уповноважує останнього, в тому числі: заключати та реєструвати договори оренди земельної ділянки, на умовах за його розсудом та отримувати продукцію або гроші за користування земельною ділянкою, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області. В цей же день, 12.06.2017, [PERSON] підписала заповіт серії НМО № 662007, яким заповідає земельну ділянку, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, [PERSON] . 26.11.2019 [PERSON] , діючи на підставі довіреності від 12.06.2017, підписав договір оренди земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий № 6320686300:02:001:0552, з фізичною особою - підприємцем [PERSON] , на 49 років. 28.11.2019 [PERSON] розрахувався з [PERSON] за оренду зазначеної земельної ділянки, наперед, строком на 49 років в повному обсязі, про що свідчить розписка, видана останнім в цей же день. Щодо сплати податків за [PERSON] , зазначає, що сплачує їх кожного року і по іншому не може вчиняти, так як в п. 4.1. договору оренди від 26.11.2019 зазначено, що орендна плата складає 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, а грошова оцінка землі кожного року зростає, тому він кожного року і сплачує за неї податок у відповідності до вимог чинного законодавства. Вважає, що все вищевказане свідчить про те, що ним не порушена жодна норма діючого законодавства, і претензій з боку [PERSON] до нього не може бути, так як вона вже отримала кошти за оренду своєї земельної ділянки наперед, а зараз в неї виникло бажання вдруге отримати кошти за оренду землі, хоча вона не має на це жодного права. 06 вересня 2023 року до суду [PERSON] надані письмові пояснення, в яких останній вказує на ті ж обставини, що і [PERSON] у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що дії щодо довіреності та заповіту від 12.06.2017, [PERSON] вчинила, так як вона отримала від нього кошти за довічне користування вищевказаною земельною ділянкою. Претензій щодо розрахунку за користування земельною ділянкою у неї не було і не могло бути, так як він розрахувався з нею в повному обсязі. В подальшому він підписав з [PERSON] угоду про розірвання договору оренди від 15.11.2010. Також наголошує, що 28.11.2019 [PERSON] розрахувався з ним за оренду зазначеної земельної ділянки, наперед, строком на 49 років в повному обсязі, про що свідчить розписка видана ним в цей же день, та копія якої долучена до матеріалів справи. Позивачка та її представник адвокат Попов А.О., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Свистун А.В., у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на обставини, вказані у відзиві на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, [PERSON] додав, що додана до матеріалів справи розписка [PERSON] підтверджує той факт, що [PERSON] розрахувався з ним на оренду спірної земельної ділянки. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши доводи сторін, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 11.07.2002 серії Р2 № 738141 [PERSON] належить земельна ділянка, площею 5,2552 га, яка розташована на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки 6320686300:02:001:0552. Згідно договору позики від 22.04.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 297, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] кошти в сумі 17500,00 гривень, що на той момент було еквівалентно 1590 доларів США, за умовами якого вона зобов`язувалась повернути борг в строк до 01.01.2018. Відповідно до довіреності від 12.06.2017 серії НМО № 662008, зареєстрованої в реєстрі за № 760, [PERSON] уповноважила [PERSON] , в тому числі: заключати та реєструвати договори оренди земельної ділянки, на умовах за його розсудом та отримувати належну їй на підставі договору оренди продукцію або гроші за користування орендарем земельною ділянкою, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Вказане підтвердила і сама [PERSON] у судовому засіданні. В цей же день, 12.06.2017, [PERSON] підписала заповіт серії НМО № 662007, яким заповіла земельну ділянку, що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, [PERSON] . 26.11.2019 [PERSON] , діючи на підставі довіреності від 12.06.2017, підписав договір оренди земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 738141, площею 5,2552 га, розташованої на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий № 6320686300:02:001:0552, з фізичною особою - підприємцем [PERSON] , на 49 років, що підтверджується договором оренди землі від 26.11.2019. Згідно розписки від 28.11.2019, оригінал якої оглянутий в судовому засіданні, [PERSON] в особі [PERSON] отримала орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер 6320686300:02:001:0552 за 49 років наперед в повному обсязі від ФОП [PERSON] . Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 4 статті 16 Закону України "Про оренду землі", передбачено, що зміна найменування сторін договору оренди землі, зокрема внаслідок реорганізації юридичної особи або зміни типу акціонерного товариства, не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення. Частиною 5 статті 32 згаданого закону встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таку позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 375/278/20 від 16.06.2021 року. Суд вважає необґрунтованими доводи позовної заяви та представника позивача щодо порушення орендарем договору в частині невчасної виплати орендної плати, оскільки у судовому засіданні доведено та підтверджено третьою особою [PERSON] , що останній, в особі [PERSON] згідно довіреності від 12.06.2017, отримав від [PERSON] кошти як орендну плату за оренду належної [PERSON] на праві власності, земельної ділянки за 49 років по спірному договору оренди земельної ділянки, що підтверджується розпискою від 28.11.2019. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed