Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] , [INFO] , про стягнення заборгованості, просить суд стягнути з відповідачана його користь заборгованість у розмірі 92667,84 грн. та судові витрати у розмірі 2 684, 00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2018 АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу № НЕ00А-00000036, відповідно до п.2.1. статті 2 якого лізингодавець зобов`язується набути у власність вказаний лізиногоодержувачем транспортний засіб і надати лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування. На підтвердження факту передачі предмета лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача сторонами було підписано відповідний акт приймання-передачі. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свого обов`язку щодо сплати лізингових платежів та неустойки передбачених умовами договору, позивач і звернувся до суду із матеріально-правовою вимогою про стягнення заборгованості, що відповідача є способу судового захисту, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК України. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. 19.10.2023 ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області по вказаній справі було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Також на адресу місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку надсилались копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї документами та повістки з повідомленням часу, дати та місця розгляду справи, проте вказана поштова кореспонденція повернута відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вимогами ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14.02.2018року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу № НЕ00А-00000036, відповідно до п.2.1. статті 2 якого лізингодавець зобов`язується набути у власність вказаний лізиногоодержувачем транспортний засіб і надати лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування. Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладання договору наведені в статті 14 п. 14.1 договору, додатку 1, а лізингодавець зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. На підтвердження факту передачі предмета лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача сторонами було підписано відповідний акт приймання-передачі. У відповідності до п. 14.7. статті 14 договору після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу, але не пізніше дати укладення договору, лізингоодержувач вносить авансовий лізинговий платіж у розмірі 7939,38 грн. Щомісяця в період сплати лізингових платежів лізингоодержувач сплачує лізинговий платіж та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язанні з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточному місяцю. Як вказує позивач в своїх позовних вимогах, в зв`язку з тим, що відповідач, у встановлений строк заборгованість не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором фінансового лізингу, яка становить 92667,84 грн., що складається з наступного: - 69781,19 грн. - заборгованість залишок вартості предмету лізингу; - 17619,75 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; - 5266,90 грн. - заборгованість за страховою винагородою. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Частиною 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов`язаний: 1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; 2) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати лізингові платежі; 4) надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; 5) письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; 6) письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; 7) у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст. 599 ЦК України) Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки; Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, оскільки відповідач не в повному обсязі виконує прийняті на себе відповідно до договору фінансового лізингу, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved