Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

07.02.2024 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 07.09.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. За час шлюбу у них народилося двоє спільних дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуться. Причиною цьому є різні погляди на шлюб та сімейне життя. Таким чином, їх примирення є неможливим. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 07.09.2007 року Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 1336, розірвати, а також стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2024 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення терміном на 2 місяці (а.с. 29). До початку судового засідання від представника позивачки надійшла заява, в якій остання просить розгляд справи проводити у її відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 35-36). Від відповідач до початку судового засідання також надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без його участі, щодо задоволення позову не заперечує (а.с. 38). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що неявка відповідача в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки останній в ході розгляду справи подав заяву про надання строку на примирення, у якій висловив свою позицію по суті даного спору. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 07.09.2007 року, який було зареєстровано Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 1336. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 10). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Разом з тим, протягом наданого судом строку на примирення, сторони не примирилися, а тому збереження сім`ї є недоцільним. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя, на даний час сторони спільне господарство та побут не ведуть. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved