Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19.05.2012, який за рішенням суду 17.05.2021 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частини з усіх видів заробітку аліментів на утримання дітей. Відповідно до ухвали суду від 22.03.2024 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 25.04.2024 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. 18.04.2024 від відповідача надійшов відзив, в якому позов просив задовольнити частково в розмірі 1/7 частини доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку. В обґрунтування вказав, що відповідач належним чином виконує свої батьківські обов`язки, надсилає позивачу кошти, одяг, іграшки для дітей, купував телефони, меблі та техніку, з метою поліпшення житлових умов своїх дітей здійснив за власний рахунок ремонтні роботи у будинку позивача. Вказав, що вимога у розмірі 1/2 від частини доходу відповідача є незаконною. Позивач належним чином не виконує свої обов`язки щодо виховання та розвитку дітей витрачає кошти на власні потреби, розваги, веде кримінальний та антисоціальний образ життя притягалася до кримінальної відповідальності. Крім того, вказує, що на утриманні відповідача перебувають троє інших осіб двоє з ним малолітні. Відповідач є ФОП, проживає у м.Харків та у зв`язку із військовою агресією рф, немає стабільного доходу. Відтак визначення розміру аліментів у розмірі значної частки від доходу може позбавити його та інших осіб, які знаходяться у нього на утриманні, мінімального прожиткового мінімуму. Розмір аліментів визначений позивачем вважає завищеним та необґрунтованим. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.05.2021 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 03.07.2015 серії [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 23.10.2013 серії [NUMBER] ). Відповідно до довідки №540 від 19.02.2024, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на її утриманні перебувають: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1, 3 ст. 181 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися у якості аліментів на дитину, визначається судом, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, думку позивача щодо часткового визнання позову. Проте не бере до уваги доводи наведені ним щодо неналежного невиконання батьківських обов`язків позивачем щодо виховання та розвитку дітей, витрачання коштів на власні потреби, розваги, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами у справі. Перебування на утриманні відповідача дружини та доньок від іншого шлюбу та необхідності їх матеріального забезпечення не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, адже позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу (постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19). Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Враховуючи встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим є стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial