Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстровано 21 жовтня 2020 року Млинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за актовим записом № 76. У шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Зазначає, що сторони мають різні життєві погляди та характери, відношення до добробуту, забезпечення, ставлення і спілкування в родині, з відповідачем виникають конфлікти, які негативно впливають на психологічну обстановку в сім`ї. У зв`язку з цим не бажає перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, до якого втратила почуття поваги, любові та довіри. Надання строку для примирення є недоцільним, тому що відновлювати та налагоджувати сімейні стосунки з ним не бажає. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Позивачка навчається, отримує стипендію та соціальну допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку, її коштів недостатньо, щоб утримувати доньку [PERSON] , забезпечувати її гармонійний розвиток. Відповідач по справі в добровільному порядку не згідний забезпечувати дитину, хоч офіційно працевлаштований, є водієм вантажного автомобіля, має добрий стан здоров`я, крім спільної неповнолітньої доньки утриманням інших дітей, непрацездатних батьків - не обтяжений. Просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини по 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого для дитини відповідного віку прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня звернення до суду. 14 лютого 2024 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у позовній заяві просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та заочного розгляду справи (а.с. 3). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надійслав заяву від 05 лютого 2024 року (а.с. 19), у якій зазначив, що згідний розірвати шлюб з [PERSON] , тому що у них не зійшлися характери, а шлюб існує формально, також згідний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів його доходу, дитина залишилася проживати з [PERSON] і на даний час спору щодо визначення її місця проживання немає. Він працює далекобійником, прийняти участь у розгляді справи не матиме можливості, тому цивільний позов [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів просить розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 21 жовтня 2020 року, який зареєстрований Млинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за актовим записом № 76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 жовтня 2020 року (а.с. 14). Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.2021 року (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони заходів до примирення не вживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Із викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно копій довідок про реєстрацію місця проживання особи від 01.03.2021 та 13.04.2021 (а.с. 8, 9) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 13.04.2021 р., за цією ж адресою зареєстрована матір [PERSON] з 07 червня 2005 року по теперішній час (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову також і в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , по 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого для дитини відповідного віку прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 23 січня 2024 року. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого позивачем згідно квитанції від 23.01.2024 р. (а.с. 15). Крім того, із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, які сплачені [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.01.2024 року (а.с. 10), згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 23.01.2024 року на суму 3000 грн. (а.с. 12). При цьому відповідач не заявляв клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не доводив неспівмірності таких витрат. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, із відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved