Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та знаходиться за адресою в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка не може отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на дане спадкове майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] адвокат Стройванс В.Л подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Золотниківської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до довідки № 27 від 27.02.2024 року виданої виконкомом Золотниківської сільської ради житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] був колгоспним двором, у вказаному домоволодіння на період 15 квітня 1991року проживали та були зареєстровані голова двору- [PERSON] , [INFO] , та його члени: дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до\~частини 1\~статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище\~наведене слідує,\~що власниками\~домоволодіння,\~що в\~ [ADDRESS] були голова двору [PERSON] , [INFO] , та його члени: дочка [PERSON] , [INFO] , із врахуванням\~рівності їх\~часток відповідно\~до частини\~2\~статті 123\~Цивільного кодексу\~України (редакція\~1963\~року).\~ Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння,\~що в\~ [ADDRESS] ,які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 частці вищевказаного будинковолодіння. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. За життя [PERSON] ,\~ [INFO] склала заповіт на належне їй майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право в користь [PERSON] . Даний заповіт\~на день\~смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. [PERSON] зареєструвала шлюб 05.07.2000 року з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином позивачка [PERSON] має право на 1/2 житлового будинку\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами,\~що у [ADDRESS] ,\~як член\~колишнього колгоспного\~двору,\~та на\~1\\2\~ житлового\~будинку з\~надвірними будівлями\~та спорудами,\~що у [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , як за спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися. Постановою приватного\~\~нотаріуса\~Тернопільського районного\~нотаріального округу\~Гордєєвої Л.І.\~№66/02-31\~від 11.03.2024\~року було\~відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться\~ за адресою [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ,\~право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою [ADDRESS] , з яких 1/2 житлового будинку\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами,\~як члена\~колишнього колгоспного\~двору,\~та на\~1/2\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами,\~що у [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved