Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач ТзОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та просить стягнути з відповідача заборгованість із відшкодування вартості об`єкта лізингу 115253,14грн., частину несплаченої винагороди (комісії) лізингодавця в сумі 16462,54грн. за договором фінансового лізингу №2831 від 02.06.2023р. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 02.06.2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №2831. На підставі вказаного договору відповідачу передано у користування автомобіль: NISSAN PRIMERA, об`єм двигуна: 1870см.куб. (дизель) МТ, номер шасі (кузов): [NUMBER] , рік випуску 2003р. Позивач передав у користування відповідачу на підставі акту приймання-передачі предмету лізингу до договору фінансового лізингу №ЧГ-2831 від 02.06.2023р. Зазначає, що належного виконання за даним договором лізенгоодержувача - відповідача не було отримано, через що на момент пред`явлення цього позову рахується прострочена заборгованість за договором, строк якої перевищує 60 днів, що створило правові підстави для застосування визначеної законом та договором можливості лізенгодавцю застосувати право на односторонню відмову від цього договору. Згідно графіку внесення лізингових платежів, період оплати складає з 02.07.2023р. по 02.10.2024р. включно. 06.11.2023р. на електронну адресу відповідача позивачем направлено повідомлення №301-Ю про відмову від договору фінансового лізингу, в якому зафіксовано про те, що на момент подання такої односторонньої відмови строк заборгованості перевищує 60 днів про наявність заборгованості із поточних лізингових платежів в сумі 35148,30грн., лізеонгоодержувача - відповідача повідомлено про необхідність здійснення оплати заборгованості по договору, який розірвано, а також висунуто вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу у строк до 17.00год. 10.11.2023р. Аналогічний документ відправлено відповідачу засобами поштового зв`язку. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків заборгованість за договором фінансового лізингу №2831 від 02.06.2023р. заборгованість перед позивачем в частині відшкодування об`єкта лізингу складає 115253,14грн. Також згідно акту звірки взаємних розрахунків заборгованість за договором фінансового лізингу №2831 від 02.06.2023р. заборгованість перед позивачем в частині відшкодування комісії лізенгодавцю складає 16462,54грн. Ухвалою суду від 30.11.2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов суду не подав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, позивач ТзОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» є надавачем фінансових послуг - лізингодавцем (види економічної діяльності: 64.91 Фінансовий лізинг (основний)), та здійснює таку діяльність у відповідності до розпорядження Нацкомфінпослуг № 1766 від 03.10.2018 р. про взяття на облік ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» як особи, яка не є фінансовою установою, але має право надавати окремі фінансові послуги (фінансового лізингу). Згідно ЗУ «Про фінансовий лізинг» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). 30.05.2023р. [PERSON] звернувся до ТзОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» із заявою-анкетою на отримання послуг з фінансування та укладення договору фінансового лізингу. 02.06.2023р. між [PERSON] та ТзОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» укладено Договір фінансового лізингу №2831. Відповідно до акту (видаткова накладна) прийому-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу №ЧГ-2831 від 02.06.2023р., лізингодавець ТзОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» передав, а лізингоодержувач [PERSON] прийняв об`єкт лізингу: автомобіль NISSAN PRIMERA, 2003 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , шасі (кузов): [NUMBER] . Згідно п. 11.2 індивідуальної частини договору фінансового лізингу, у разі якщо лізиноодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів, лізингодавець має право незалежно від факту нарахування та\\або стягнення штрафів, відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово (або електронним документом) повідомивши про це лізиноодержувача та\\або одночасно такою відмовою набуває право вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу через 5 календарних днів або пізніше (на розсуд лізингодавця) з того моменту, що буде визначений за правилами цього договору як момент припинення дії договору або з моменту односторонньої відмови лізингодавця від договору. Повернення майна за цим договором може здійснюватися на розсуд лізингодавця самостійно, із застосуванням заходів самозахисту (оперативно-господарських санкцій), визначених у п. 11.8 або у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса чи згідно із рішенням суду, в межах заходів примусового виконання виконавчіого документа. Сторони дійшли згоди, що лізингодавець також набуває право вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу. Дослідженим графіком внесення лізингових платежів, період оплати становить: 02.07.2023р. по 02.10.2024р. Встановлено, що позивач свої зобов`язання своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема придбав предмет лізингу, а саме: автомобіль NISSAN PRIMERA, 2003 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , шасі (кузов): [NUMBER] . Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль NISSAN PRIMERA, 2003 року випуску, р.н.з. [NUMBER] , шасі (кузов): [NUMBER] , належить ТзОВ «АВЕНТУС-ЛІЗИНГ». Згідно публічної частини договору, а саме у п. 11.3 зазначено, що у випадках, передбачених в п. 11.2.1, п.11.2.2., п.11.2.3, п.11.2.4 та за наявності інших умов ,визначених в індивідуальній частині договору лізингодавець має право направити на адресу лізингоодержувача повідомлення про односторонню відмову від договору із фіксацією визначеної, за правилами цього договору, дати припинення дії договору. П. 13.2.2. публічної частини договору визначено, що виключно для повідомлення про односторонню відмову від договору, вчиненого в письмовому та \\або у формі електронного документу, датою його вручення є дата 7-го робочого дня від дня відправлення поштового паперового відправлення на поштову адресу та\\або дата 7-го робочого дня з дати відправлення повідомлення про односторонню відмову від договору як електронного документа у додатку до електронного листа, підписаного удосконаленим чи кваліфікованим електронним підписом відправника (лізингодавця). 06.11.2023р. позивачем на електронну адресу відповідача ( [INFO] ) направлено повідомлення №301-Ю про відмову від договору фінансового лізингу, в якому зафіксовано про те, що на момент подання такої односторонньої відмови строк заборгованості перевищує 60 днів про наявність заборгованості із поточних лізингових платежів в сумі 35148,30грн., лізеонгоодержувача - відповідача [PERSON] повідомлено про необхідність здійснення оплати заборгованості по договору, який розірвано, а також висунуто вимогу про повернення об`єкту фінансового лізингу у строк до 17.00год. 10.11.2023р. Аналогічне повідомлення скеровано позивачем відповідачу поштовим зв`язком 07.11.2023р., що підтверджується відправленням Укрпошти. Згідно дослідженого акту звірки взаємних розрахунків заборгованість за договором фінансового лізингу №2831 від 02.06.2023р. заборгованість [PERSON] перед позивачем в частині відшкодування об`єкта лізингу складає 115253,14грн. Також відповідно до акту звірки взаємних розрахунків заборгованість за договором фінансового лізингу №2831 від 02.06.2023р. заборгованість [PERSON] перед позивачем в частині відшкодування комісії лізенгодавцю складає 16462,54грн. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статею 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 628,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно із вимогами ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. З огляду на зазначене та враховуючи параграф 1 глави 58 ЦК України вбачається, що у ч.2 ст.806 ЦК України закріплена норма, яка відсилає до загальних положень про договір найму (параграф 1 глави 58 ЦК), тому до договору лізингу можуть застосовуватися лише норми параграфу 1 глави 58 ЦК України, а не інші параграфи цієї глави. Таку правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №910/2153/19, від 31 жовтня 2019 року у справі №910/2219/19, від 21 листопада 2019 у справі №910/2233/19, від 15 січня 2020 року у справі №910/2242/19. Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Закону України «Про фінансовий лізинг», який визначає загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно із ч.ч. 1,2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. У частинах 1, 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства. Згідно положень ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Згідно змісту позову та матеріалів справи встановлено, що відповідач не здійснював виконання договору лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості з винагороди (комісії), яка станом на 10.11.2023р. складає - 16462,54грн. та не повернув і не відшкодована вартість об`єкту лізингу вартість якого складає 115253,14грн. Враховуючи, що відповідач добровільно умови договору не виконує, про що свідчить виникла заборгованість за договором фінансового лізингу, об`єкту лізингу не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги відповідають умовам укладеного між сторонами договору, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2684грн.

Outcome: approved