Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

21.02.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває із відповідачкою у шлюбі з 21 січня 2020 року, від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження у поглядах на сімейні відносини, шлюб існує лише формально, сім`я фактично припинила своє існування, сторони проживають окремо. Позивачка вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася із вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 29 лютого 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка у судовому засіданні позов не прибула. У поданій до суду заяві просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник позивачки адвокат Дацишина М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов розірвати. Відповідач в судове засідання не прибув. У поданій до суду заяві просив шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області11.10.2008 року за актовим записом № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31.08.2009 року, та свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 06.03.2018 року. Сім`я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків сторони не мають. [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття взаємної поваги та любові. Подружні відносини сторони припинили. Позивачка заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивача зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved