Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивачі, через представника адвоката Шулякової М.В., звернулися до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер їх двоюрідний брат [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: квартира [ADDRESS] ; нежиле приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб автомобіль легковий марки LEXUS моделі RX 400Н, реєстраційний номер [NUMBER] . За життя позивачі у справі, підтримували дружні стосунки з двоюрідним братом [PERSON] . У [PERSON] не було рідних братів та сестер, він ніколи не перебував у шлюбі, у нього не було дітей. Самі близькі його родичі, це позивачі у справі - двоюрідні сестри померлого (їх батько та батько [PERSON] були рідними братами) та його двоюрідний брат [PERSON] (мати якого була рідною сестрою батька позивачок та батька спадкодавця [PERSON] ). Оскільки батько позивачів у справі (дядько спадкодавця) на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] помер, а інші спадкоємці за законом відсутні, позивачі у справі, є спадкоємцями третьої черги за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України. Після смерті [PERSON] , [INFO] позивачки, як двоюрідні сестри померлого, звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. з заявами про прийняття спадщини за законом після померлого двоюрідного брата [PERSON] . Постановою від 04 жовтня 2023 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних стосунків зі спадкодавцем, оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують факт належності спадкодавцю квартири [ADDRESS] та наявністю у спадковій справі заяви [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України. В зв`язку із необхідністю подальшого управління спадковим майном, враховуючи неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті двоюрідного брата [PERSON] на вищевказане майно у нотаріуса позивачі змушені звернутись до суду з цією позовною заявою. Разом з тим, заяву нотаріусу подала [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України. В той же час, позивачам відомо, що [PERSON] до смерті проживав один, [PERSON] була знайома з [PERSON] , інколи зустрічались, але вона не проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, а отже вона не має права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Єдиними спадкоємцями які мають право на спадкування майна після смерті [PERSON] є його двоюрідні сестри: [PERSON] та [PERSON] , які у встановлені законом строки звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини. Родинні відносини між позивачами: [PERSON] та [PERSON] та спадкодавцем померлим [PERSON] підтверджуються наступним: дівоче прізвище позивачів ( [PERSON] ) та спадкодавця ( [PERSON] ) співпадають, а документи, які долучені до позовної заяви, підтверджують те, що батьки позивачів та батько спадкодавця були рідними братами. Прохають суд, встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] є двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на: - частини квартири [ADDRESS] ; - частини нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - частини транспортного засобу автомобіля легкового марки LEXUS моделі RX 400Н, реєстраційний номер [NUMBER] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на: - частини квартири [ADDRESS] ; - частини нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (двадцять два); - частини транспортного засобу автомобіля легкового марки LEXUS моделі RX 400Н, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2023 року відкрито позовне провадження за правилами загального позовного провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Від відповідачки [PERSON] 20.12.2023 року надійшла до суду заява про визнання позовної заяви у повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надійшла заява про визнання позовної заяви у повному обсязі, прохала суд розглядати справу у її відсутність. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому відповідно до ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.5. ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 359 від 24 травня 2022 року. Після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни з заявами про прийняття спадщини за законом після померлого двоюрідного брата [PERSON] згідно ст. 1266 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: -квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , підстава виникнення договір купівлі - продажу , серія та номер 835 К, виданий 03.11.1994 року Запорізькою біржею Нерухомості. -нежиле приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] від 22.06.2005 року, відповідно до якого власником нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , розмір частки 1/1. Підстава виникнення права власності: рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 411/5від 28/10/2004 року; -транспортний засіб автомобіль легковий марки LEXUS моделі RX 400Н, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] транспортного засобу марки LEXUS, модель RX - JH, тип Легковий універсал, колір чорний, рік випуску 2008, дата реєстрації 22.03.2008 року, реєстраційний номер [NUMBER] , власник [PERSON] , зареєстрований: [ADDRESS] . -Постановою від 04 жовтня 2023 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової Оксани Сергіївни у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних стосунків зі спадкодавцем, оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують факт належності спадкодавцю квартири [ADDRESS] та наявністю у спадковій справі заяви [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. .261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1266 ЦК України встановлено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] не залишив заповіту. На момент смерті [PERSON] його рідний дядько [PERSON] (спадкоємець за законом) помер [INFO] (що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ), дві доньки (позивачки за позовом) - двоюрідні сестри спадкодавця є спадкоємцями за законом третьої черги за правом представлення. Отже, спадкове майно спадкодавця повинно ділитись порівну між позивачами, тобто по частині. Згідно Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, ще на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено з матеріалів справи, Позивачі виконали вимоги закону та подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, заяву нотаріусу подала [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] в заяві, яку долучила до матеріалів справи, вказала, що вирішила не звертатись до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , так як навіть якщо і суд задовольнив би заяву , то вона буде відноситися до спадкоємців 4 черги і буде мати право на спадкування лише у тому випадку, якщо не буде інших спадкоємців попередньої черги. Відповідно до спадкової справи №35102-14 від 28.12.2023 року Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які у встановлені законом строки звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини. Постановою від 04 жовтня 2023 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. позивачам було відмовлено також у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних стосунків зі спадкодавцем. Щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких, у зв`язку із встановленням факту родинних відносин, мають настати певні юридичні наслідки. Отже, в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин заявника у справі з померлою особою. У постанові Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Такі докази позивачами суду надано. Судом встановлено, що Спадкодавець [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився [INFO] , його батько [PERSON] . Відповідно до запису № 138 від 25.08.1925 року з книги запису актів цивільного стану відділу ЗАЦС при Цареводарівській сільській раді Цареводарівського району Мелітопольського округу (до липня 2020 р. Приазовського району) про народження гр. [PERSON] (так у документі російською мовою), який підтверджується архівним витягом № 06 07/Є-1108 від 13.09.2022 року, « [PERSON] народився [INFO] . Відомості: Про батька: [PERSON] . Про матір: [PERSON]». Спадкоємець [PERSON] (Позивач 1), відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батько: [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] (Позивач 2), відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батько: [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого народним комісаріатом внутрішніх справ ССРСР [INFO] « [PERSON] , родился [INFO], Родители: Отец [PERSON] , Мать: [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років. Отже, родинні відносини між позивачами: [PERSON] та [PERSON] та спадкодавцем померлим [PERSON] підтверджуються наступним: дівоче прізвище позивачів ( [PERSON] ) та спадкодавця ( [PERSON] ) співпадають, а вищезазначені документи підтверджують те, що батьки позивачів та батько спадкодавця були рідними братами. Відповідно до свідоцтв про народження, як позивачів так і спадкодавця, прізвище їх батьків співпадають ( [PERSON] та [PERSON] , відповідно). В той же час в документах про народження, як [PERSON] (батька позивачів) так [PERSON] (батька спадкодавця) їх прізвище зазначено як [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позивачки мають право на спадкування, як спадкоємці за законом, що відмова у вчиненні нотаріальної дії та неможливість оформлення права власності у нотаріальному порядку, призвела до неспроможності позивачів розпоряджатися належним їй майном, тому позовні вимоги про встановлення родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved