Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохала розірвати укладений між ними шлюб, що був зареєстрований 10.02.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, за актовим записом №70. В обґрунтуванні позову вказала, що 10.02.2007 між нею, [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №70. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За останні роки нема порозуміння, неможливо виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дітей, що може мати негативний вилив на їх психіку, формування їх поглядів па життя. Неодноразово були спроби на примирення, проте вирішення цього питання до позитивних результатів не привело. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, а за останній рік відносини лише погіршувались. Тому, стало зрозуміло, що розлучення це єдиний вихід для будування нового життя та збереження нормального бачення на сім`ю. Позивачем та відповідачем узгоджено, що діти будуть проживати разом з позивачем. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Примирення між сторонами не можливе, а тому позивач вважає, що необхідно розірвати шлюб. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.04.2024 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи заяви сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 10 лютого 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, за актовим записом №70, було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2007 року. Під час шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 27.08.2008 року, серії [NUMBER] Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №567 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 10.11.2014 року, серії [NUMBER] Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №811. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи відсутність клопотання позивача про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Outcome: approved