Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що з 20 червня 2017 року до 25 січня 2021 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З березня 2020 року сторони припинила спільне проживання та з того часу дитина проживає з нею, батько дитиною не цікавиться. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до органу опіки та піклування Служби у справах дітей Семенівської міської ради з проханням позбавити [PERSON] батьківських прав, проте їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тобто самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина. Враховуючи вищевикладене просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Не заперечувала протии проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно інформації Виконавчого комітету Відділу державної реєстрації Пирятинської міської ради Полтавської області № 870/02-33 від 01.02.2024, яка надійшла на адресу суду, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). Відповідно до відомостей наданих [INFO] від 12.02.2024 вих. № 12/274, на обліку в другому відділі [INFO] не перебуває (а.с. 64). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Служби у справах дітей Семенівської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала лист про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідно до ст.ст. 223,\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 24 квітня 2024 року згідно зі ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року було розірвано (а.с. 10). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). 08 жовтня 2021 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінала прізвище на [PERSON] (а.с. 19). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 744/642/22 від 28.02.2023 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття, про що 21.09.2023 позивачу було видано виконавчий лист (а.с. 13-14, 18). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно сина [PERSON] , затвердженого Рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 30.11.2022 № 222 визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню малолітньої дитини, ухиляється від виховання сина, з дитиною не спілкується, не проявляєбатьківської турботи, не допомагає матеріально, свідомого нехтує своїми обов`язками, що підтверджує відсутність його серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків. Відповідно повідомлення ВП № 1 Лубенського РВП в Полтавській області № 1553/115/29/03-2024 від 27.02.2024 [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 79). Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами (письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків). Крім того, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За приписами ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зокрема, норми статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.\~150\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу\~України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за за виконанням ним батьківських обов`язків. З наданих суду матеріалів, судом було зроблено висновок про те, що [PERSON] не має бажання спілкуватися з сином. Викладене також підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно сина [PERSON] , затвердженого Рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 30.11.2022 № 222, з якого вбачається, що [PERSON] не має бажання налагоджувати відносини зі своїм сином. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, надавши оцінку наявним у ній доказам, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє ознаки небажання підтримувати особисті відносини з неповнолітнім сином, не займається його вихованням і піклуванням про нього, не цікавиться життям сина, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги на його утримання, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляються від виконання обов`язків по вихованню сина, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні. Вказане свідчить про свідоме ухилення відповідача [PERSON] від виховання сина та нехтування своїми обов`язками, та, як наслідок, винність поведінки відповідача в цих діях. Судом не встановлено, що відповідачу будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні його батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. З огляду на це, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не буде суперечити інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт беззаперечного умисного нехтування відповідачем [PERSON] обов`язками батька. Підстав вважати можливим зміну поведінки останнього, судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073 грн 60 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved