Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Райгородської сільської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позов обґрунтований тим, що [INFO] в селі Нижча Кропивна Гайсинського району Вінницької області померла матір позивачів - [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,23 гектара на території Райгородської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-BH № 052027, виданого Райгородською сільською радою 31 січня 2002 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ідентифікаційний номер153627659 кадастровий номер земельної ділянки 0523086400:03:001:0076. Позивачі зазначають, що спадкоємцями І черги за законом на день смерті спадкодавиці є - її рідні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [PERSON] . У визначений законом 6-місячний строк ніхто із кола спадкоємців за законом не звертався до нотаріуса за місцем смерті спадкодавця з заявами про прийняття спадщини, але на день його смерті з ним разом проживали і зареєстровані за місцем проживання - відповідачі [PERSON] і [PERSON] , відтак відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Позивачка [PERSON] зазначає, що вона не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , з поважних причин: вона проживає за межами Райгородської сільської ради, у неї на утриманні неповнолітня дитина, вона утримує господарство і городництво, її чоловік знаходиться у лавах ЗСУ і тому все господарство ведеться нею, окрім того, вона знає, що незнання закону не звільняє від виконання його вимог, але вважала, що на період військового часу строки на подання заяви про прийняття спадщини збільшені до 10 місяців. Її стан здоров`я також не давав їй можливості вчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, оскільки з юності страждає серцевим захворюванням і внаслідок чого важко переносить поїздки, хвилювання тощо. Позивачка [PERSON] зазначає, що вона вчасно не звернулася до нотаріуса за місцем смерті матері з поважних причин: віддаленість її місця проживання від місця смерті спадкодавиці, а також її стан здоров`я, у неї наявні серцеві захворювання (це на генетичному рівні - успадковано від матері, яка померла від інсульту), має місце ішемічна хвороба серця, а також так, як і її сестра вважала, що у військовий період строки для прийняття спадщини продовжені до 10 місяців. Зазначені обставини вони вважають об`єктивними, непереборними та істотними перешкодами, за яких вони не мали реальних можливостей вчасно (протягом 6-ти місяців) після смерті спадкодавця звернутись до нотаріуса за місцем смерті спадкодавця і заявити про прийняття спадщини. Позивачки просили визначити їм додатковий строк - 3 місяці після набрання чинності рішення суду у даній справі для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 11.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.11.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Представник відповідача Райгородської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, повернулися рекомендовані повідомлення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі №\~911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої\~направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідачки судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Нижча Кропивна Немирівського району Вінницької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] народилася в с.Нижча Кропивна Немирівського району Вінницької області, зареєстрована за адресою: с.Бугаків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с.Нижча Кропивна Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с.Нижча Кропивна Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище: « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті залишилося спадкове майно. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №052027 [PERSON] на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Райгородської сільської Ради народних депутатів від 07.11.2001 передано у приватну власність земельна ділянка площею 3,23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка площею 3,2254 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №052027. Згідно довідки №02.19 від 31.03.2023, виданої Райгородською сільською радою Гайсинського району Вінницької області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , залишилося спадкове майно. [PERSON] не залишила заповіту по Райгородській сільській раді Гайсинського району Вінницької області. Спадкоємцями за законом є: чоловік померлої [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; дочка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де була зареєстрована померла [PERSON] , були зареєстровані: син померлої [PERSON] , [INFO] , дочка померлої [PERSON] , [INFO] . На момент відкриття спадщини у житловому будинку, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] , де постійно проживала та померла [PERSON] , разом з нею проживали та були зареєстровані: чоловік померлої [PERSON] , [INFO] , син померлої [PERSON] , [INFO] , син померлої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Відповідно до ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270ЦК України ). Згідно з ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Відповідно до п. 24\~Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує те, що позивачі через зміни в законодавстві, вважали, що в період воєнного стану для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у них є строк тривалістю 10 місяців, про те, що вказаний термін встановлено Постановою КМУ, яка суперечить вимогам закону, зокрема ст.1218 ЦК України, вони не знали. Так,\~Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан, строк якого Указами Президента України неодноразово було продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану»\~було внесено зміни до п. 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 р № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в\~\~умовах воєнного стану»\~п.3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~виключено. Крім того, обоє позивачів мали проблеми зі здоров`ям.\~ Все це створило реальні перешкоди своєчасного подання позивачами заяви про вступ у спадщину. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Проаналізувавши здобуті у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що зазначені позивачами причини пропущення строку для прийняття спадщини є поважними і такими, що могли перешкодити їм своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, враховуючи, що термін пропуску строку є незначним, тому вважає необхідним надати позивачам строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі наведеного, ст.ст.1216, 1217,1218,1220, 1222, 1269, 1272 ЦК України\~та

Outcome: approved