Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «РВС БАНК» про визнання припиненим іпотечного договору, яким просить визнати припиненим іпотечний договір № 2621/0107/88-004-Z-1 від 26 січня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», виключити з Державного реєстру іпотек запис за реєстраційним номером 4411173 про реєстрацію договору іпотеки на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виключити з Державного реєстру заборони на відчуження майна запис за реєстраційним номером 4411173 про заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 січня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 2621/0107/88-004 за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 80 900,00 (вісімдесят тисяч дев`ятсот) доларів США, на строк з 26 січня 2007 року по 25 січня 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8 % річних на весь строк фактичного користування кредитом. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 26 січня 2007 року було укладено іпотечний договір №2621/0107/88-004-Z-1, на підставі якого [PERSON] було передано в іпотеку належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного іпотечного договору, на предмет іпотеки - належну позивачу на праві власності квартиру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. було накладено іпотеку, реєстраційний номер обтяження 4411173, та заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4411173. 29 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. із заявою щодо зняття заборони та припинення в Державному реєстрі речових прав записі що до іпотеки та заборони, та отримав відмову у зв`язку з тим, що не подано повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави або відповідного рішення суду. [PERSON] звернувся до відповідача, як правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк», з заявою про надання довідки про повне виконання ним зобов`язань за кредитним договором. 20 грудня 2023 року АТ «РВС БАНК» було надано відповідь на звернення, з якої вбачається, що відповідач вважає, що в нього відсутні правові підстави для видачі позивачу довідки про відсутність кредитної заборгованості, оскільки у банку відсутні відомості щодо виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються, а з припиненням іпотеки фактично припиняються обтяження нерухомого майна іпотекою, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду 21.02.2024 року відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 січня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 2621/0107/88-004 за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 80900,00 доларів США, строком з 26 січня 2007 року по 25 січня 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8 % річних на весь строк фактичного користування кредитом. Згідно п. 2.1. вказаного договору забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків, у зв`язку із порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з додержанням виконання, виступає іпотека: квартира за адресою: [ADDRESS] . На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк» 26 січня 2007 року було укладено іпотечний договір №2621/0107/88-004-Z-1, на підставі якого [PERSON] було передано в іпотеку належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-20). На підставі вказаного іпотечного договору, на предмет іпотеки - належну позивачу на праві власності квартиру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. було накладено іпотеку, реєстраційний номер обтяження 4411173, та заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4411173. Згідно п. 15 іпотечного договору, договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Позивач виплатив кредит повністю, що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи (а.с. 21-34). 29 листопада 2023 року позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. із заявою щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] та припинення обтяження на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Постановою від 29 листопада 2023 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. відмовив у вчинені нотаріальної дії - знятті заборони щодо відчуження нерухомого майна та припинення обтяження на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у зв`язку з тим, що не подано повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави або відповідного рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до Національного Банку України 27.11.2023 року із заявою про надання довідки про відсутність заборгованості перед АКБ «ТАС-Комерцбанк». Листом-відповіддю від 03.01.2024 року № 24-0006/571 Нацбанк повідомив, що з метою реалізації способу виведення неплатоспроможного ПАТ «ОМЕГА БАНК» з ринку Фонд ухвалив рішення від 18.06.2015 створити перехідний банк ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», який відповідно до положень статуту є правонаступником активів та обов`язків за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями ПАТ «ОМЕГА БАНК». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.03.2016 № 371 ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» з 19.03.2016 втратив статус перехідного банку. 01.11.2016 Національний банк України погодив статут ПАТ «РВС БАНК» у новій редакції у зв`язку з втратою ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» статусу перехідного банку та зміною найменування з ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» на ПАТ «РВС БАНК». 08.11.2018 Національним банком України погоджено статут АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» у новій редакції у зв`язку зі зміною найменування з ПАТ «РВС БАНК» на АТ «РВС БАНК», в якому міститься інформація щодо правонаступництва ПАТ «РВС БАНК», ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» та ПАТ «ОМЕГА БАНК». [PERSON] 27.11.2023 року звернувся до акціонерного товариства «РВС БАНК» з заявою про надання довідки про повне виконання зобов`язання. У листі-відповіді від АТ «РВС БАНК» № 2542/23 від 20.12.2023 банк вказав, що є правонаступником ПАТ «ОМЕГА БАНК» (попередня назва якого АКБ «ТАС-Комерцбанк») лише частково і лише за переданим йому майном (активами) та лише за переданими зобов`язаннями. Вказали, що у банку відсутні відомості щодо виконання [PERSON] за вказаним кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до умов частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Стаття 575 ЦК України визначає іпотеку, як окремий вид застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Отже, відповідно до ст. 593 ЦК України, ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як забезпечувальне зобов`язання, що має похідний характер від основного зобов`язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконанням зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою. Підстави припинення іпотеки окремо визначені в ст. 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Згідно системного аналізу вищезазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому, законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Щодо зазначених у відзиві на позов тверджень представника відповідача АТ «РВС БАНК» про те, що АТ «РВС БАНК» є частковим (сингулярним) правонаступником ПАТ «Омега Банк», який в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», то суд зазначає, що доказів про наявність інших правонаступників після АКБ «ТАС-Комерцбанк» суду не надано. Згідно викладених у позові обставин, а також наданих копій квитанцій, зобов`язання за кредитним договором № 2621/0107/88-004 від 26 січня 2007 року з приводу повернення кредиту у розмірі 80 900,00 доларів США та процентів за користування кредитом, виконані позивачем у повному обсязі. Вказане не спростовано відповідачем АТ «РВС БАНК». Виконавчі провадження з приводу стягнення із позивача заборгованості на користь АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» на виконанні не перебувають. Таким чином, оскільки основне зобов`язання за кредитним договором № 2621/0107/88-004 від 26 січня 2007 року виконане позивачем, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 593 ЦК України, внаслідок чого припинилось право іпотеки. Відповідно до абзацу 4 ч. 16 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з моменту підписання акта (актів) приймання-передачі перехідний банк набуває всіх прав на майно (активи) неплатоспроможного банку, які належали йому на момент передачі. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання припиненим іпотечного договору від 26 січня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київьского міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. Однак, незважаючи на погашення позивачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2621/0107/88-004 від 26 січня 2007 року банком не здійснено дій щодо припинення чинності обтяження, яке накладено та зареєстровано у зв`язку з укладанням договору іпотеки. Частиною 3 статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тимчасове застереження є видом обтяження речових прав на нерухоме майно, запис про яке вноситься реєстратором у відповідності та на підставі Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. У Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16 Верховний Суд зазначає, що, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. За таких обставин вимоги про визнання договорів іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому заборони відчуження нерухомого майна та вилучення записів про накладення цих заборон мають бути зняті. Згідно з п. 24 Порядку відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 328 ЦК України передбачені підстави набуття права власності, так право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обтяження належного позивачу на праві власності нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] обмежує здійснення власником своїх повноважень на розпорядження зазначеним майном. Частиною другої статті 5 ЦПК України також передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення запису з з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved