Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 443,71 гривень та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачкою, 10.02.2022 року було укладено кредитний договір №1010434862 на підставі якого, відповідачці видано кредит у сумі 70 000, 00 гривень. [PERSON] свої кредитні зобов`язання не виконує належним чином довготривалий строк, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем, яка становить 100 443,71 гривень, та складається з: 70 000,00 грн- заборгованість за кредитом, 10,67 грн -заборгованість за процентами, 30 433,04 грн - заборгованість за комісією. Позивач направляв на адресу відповідачки письмову вимогу, однак у наданий строк заборгованість останньою погашено не було. У звязку з неможливістю вирішити спір у досудовому порядку, банк був вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачці час для надання відзиву на позов, виклик відповідачки здійснювався шляхом направлення кореспонденції та розміщення оголошення. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, її виклик здійснювався шляхом направлення кореспонденції та розміщення оголошення. Враховуючи вище вказане, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, ухвалою суду призначено у справі заочний розгляд Суд дослідивши матеріали позовної заяви дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.02.2022 року [PERSON] підписала заяву №1010434862 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ» та паспорт споживчого кредиту (а.с.12-14). Згідно заяви №1010434862 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 10.02.2022 року, відповідачка звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, а саме, надання споживчого кредиту, на загальні споживчі цілі, у сумі 70 000,00 гривень, на строк 24 місяці, підтвердивши свою згоду на погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які діяли станом на момент підписання заяви, зокрема, розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,22%, розміром процентної ставки 0,01% річних, з визначенням платіжного періоду з 10.02.2022 року до 10.02.2024 року, що підтверджується електронним підписом відповідачки, тип підпису ОТР-пароль на мобільний номер 380954323284, і що, відповідно, саме і складає Договір про надання банківських послуг між відповідачкою та банківською установою. Відповідно до платіжної інструкції №TR. 55864912.44458.25578 від 10.02.2022 року, відповідачка [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 70 000,00 гривень, надані АТ «ПУМБ», що вбачається з визначення призначення платежу надання кредитних коштів за договором №1010434862 від 10.02.2022 року та свідчить про виконання зобов`язань з боку позивача АТ «ПУМБ» (а.с.6). У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з вище вказаним, згідно з наданим Банком розрахунком (а.с.9-10) та випискою (а.с.7), за кредитним договором у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 100 443,71 гривень, та складається з: 70 000,00 грн- заборгованість за кредитом, 10,67 грн -заборгованість за процентами, 30 433,04 грн - заборгованість за комісією. 01.12.2023 позивачем було надіслано відповідачці письмову вимогу (повідомлення) про необхідність усунення порушення виконання зобов`язання, однак у встановлений строк заборгованість відповідачкою погашена не була (а.с.11). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ ПУМБ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути суму боргу за тілом кредиту, простроченими відсотками та заборгованість за комісією. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між АТ ПУМБ та відповідачкою кредитного договору №1010434862 від 10.02.2022 року, встановлено факт отримання відповідачкою коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов, вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, беручи до уваги відсутність заперечень відповідачки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за кредитом та процентами. Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості відповідачки вбачається, що у неї утворилася заборгованість по комісії у розмірі 30 433,04 гривень. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як вбачається з абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Частиною 5 пунктом 5.7.3 Договору, встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія) за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування Споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у Заяві на приєднання до Договору, від початкової суми Споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій Частині 5 розділу II цього Договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів. Враховуючи те, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення частини 5 пункту 5.7.3 Договору, укладеного між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,22 %, є нікчемним. Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Дослідивши докази в їх сукупності, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених вимоги, а саме в розмірі 1 688,40 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial