Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

У листопаді 2023 року представник позивача звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] з 2012 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям. 11.06.2019 року відповідач звернулася до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - Управління) із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, яка передбачені та призначаються згідно із Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми. Враховуючи надані відповідачем документи, їй Управлінням було призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року. 21.10.2020 року відповідач звернулася до Управління із черговою заявою про призначення допомоги та надала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням державної допомоги на дітей одиноким матерям. З урахуванням наданих документів, відповідачу було призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року. Під час здійснення перевірки достовірності та повноти наданої відповідачем інформації було встановлено, що [PERSON] при оформленні допомоги на дітей одиноким матерям, надала неповну інформацію про майновий стан сім`ї, а саме: згідно інформації, отриманої від РСЦ ГСЦ МВС України від 02.11.2021 року встановлено, що за відповідачем [PERSON] : 16.04.2019 року зареєстровано транспортний засіб марки «MAZDA 3», 2016 року випуску, який 21.05.2019 року було перереєстровано на нового власника, вартість продажу склала 49 000 грн.; 04.08.2020 року зареєстровано транспортний засіб марки «MAZDA СХ5», 2016 року випуску, який 13.10.2020 року було перереєстровано на нового власника, вартість продажу склала 95 928,97 грн. Таким чином, у декларації про доходи відповідач не зазначила інформацію про дохід від продажі транспортних засобів. Враховуючи викладене, позивачем було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року у розмірі 3 392,30 грн. та за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року у розмірі 4 122,20 грн. У зв`язку з тим, що відповідач надміру виплачені кошти державної допомоги на дітей одиноким матерям не повертала, їй були направлені повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів державної допомоги одиноким матерям у розмірі 7 514,50 грн., однак на момент подання вказаної позовної заяви такі кошти відповідачем повернуті не були. Враховуючи викладене, представник позивача змушений звернутися до суду та просити стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача надміру виплачені кошти державної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 7 514,50 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2024 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Представник позивача Демська Г.С. надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання. Окрім того, виклик до суду відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому вона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив не подала, будь-яких заяв від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2012 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям. 11.06.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, у якій просила призначити державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с. 13-15), а також надала декларацію про доходи та майновий стан (а.с. 16-17). 21.10.2020 року відповідач [PERSON] звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, у якій просила призначити державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с. 18-20), у якій, зокрема, її було повідомлено, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на призначення рішення щодо надання соціальної допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, а також зобов`язалась повідомляти органи праці та соціального захисту населення про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, а також надала декларацію про доходи та майновий стан (а.с. 21-22). Під час здійснення перевірки достовірності та повноти наданої відповідачем інформації було встановлено, що [PERSON] при оформленні допомоги на дітей одиноким матерям, надала неповну інформацію про майновий стан сім`ї, а саме: згідно інформації, отриманої від РСЦ ГСЦ МВС України від 02.11.2021 року встановлено, що за відповідачем [PERSON] : 16.04.2019 року зареєстровано транспортний засіб марки «MAZDA 3», 2016 року випуску, який 21.05.2019 року було перереєстровано на нового власника, вартість продажу склала 49 000 грн.; 04.08.2020 року зареєстровано транспортний засіб марки «MAZDA СХ5», 2016 року випуску, який 13.10.2020 року було перереєстровано на нового власника, вартість продажу склала 95 928,97 грн. (а.с. 23, 24). У декларації про доходи відповідач не зазначила інформацію про дохід від продажі транспортних засобів (а.с. 21-22). Відповідно до розрахунку надміру виплачених коштів, відповідачу [PERSON] за період з за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року було виплачено 3 392,30 грн., а за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 - 4 122,20 грн. (а.с. 27, 28). Відповідачу було направлено повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів державної допомоги у розмірі 7 514,50 грн. № 57 від 24.01.2022 року та № 229 від 10.06.2022 року, однак заборгованість погашена не була (а.с. 29, 30). Державна допомога на дітей одиноким матерям призначається на підставі Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон) та «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751. Відповідно до ст. 3 Закону допомога на дітей одиноким матерям є одним із видів державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми. Положеннями ст. 181 Закону та п. 33 Порядку передбачено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Частиною другою цієї статті передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264 (в редакції від 24.07.2020) встановлено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: -визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; -встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; -повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1035 від 28.10.2020 року наступного змісту: не підлягають поверненню кошти державної допомоги на дітей одиноким матерям, виплачені отримувачам під час карантину до 1 липня 2020 р., якщо не було підтверджено право на отримання допомоги або її розмір внаслідок перерахунку зменшився. Якщо отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям повернув суми надміру виплачених коштів, орган соціального захисту населення повертає такі кошти отримувачу допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Пунктом 49 Порядку визначено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. З вищевказаного вбачається, що законодавець покладає на особу, яка звернулась за призначенням усіх видів соціальної допомоги, обов`язок подавати достовірні відомості про обставини, що впливають на умови її призначення та виплати, і лише в разі умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними, з такої особи стягується сума виплаченої допомоги. У декларації про доходи відповідач не зазначила інформацію про дохід від продажі транспортних засобів (а.с. 21-22). Сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України). Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: - якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: - у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у Постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17 у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт правомірного отримання нею зазначених коштів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року у розмірі 3 392,30 грн. та за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року у розмірі 4 122,20 грн., однак права на її отримання вона не мала. Враховуючи викладене, з огляду на вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини у даному випадку, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем допущено порушення вимог Закону, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved