Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 01 липня 2020 року по 17 травня 2023 року вона працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кадастровиі центр +» на посаді геодезиста. Доказом того, що вона працювала у відповідача є довідка ОК-5 згідно якої ТОВ"Кадастровий номер+" проводив сплату страхових внесків за період її роботи, та завірені відповідачем відомості про нарахування ЄСВ на фонд оплати праці. 18 травня 2023 року з невідомих причин вона не змогла попасти на своє робоче місце. У телефонних розмовах, директор ТОВ «Кадастровий центр +» [PERSON] повідомляв, що Товариство деякий час не буде працювати, коли вийти на роботу він повідомить її додатково. При цьому, жодного письмового попередження про звільнення чи про тимчасове зупинення діяльності Товариства не надавалось. З 18 травня 2023 року по 15 грудня 2023 року від відповідача нічого не отримала, а саме заробітну плату, вихідну допомогу при звільненні, копію наказу (розпорядження) про звільнення, розрахункові дані про нараховані та виплачені їй належні при звільненні виплати, також не отримала свою трудову книжку, яка до цього часу перебуває у відповідача. Під час її роботи в ТОВ «Кадастровий центр +», останній не проводив жодних виплат заробітної плати. Відповідачем тільки проводилось часткова сплата страхових внесків з мінімального розміру заробітної плати, це підтверджується Формою ОК-5. ТОВ «Кадастровий центр +» сплачував страхові внески тільки за період з 1 липня 2020 року по 28 лютого 2021 року. Відповідач постійно запевняв, що своєчасно сплачує страхові внески, та заборговану заробітну плату виплатить найблищим часом. Про те, що ТОВ «Кадастровий центр +» не сплачує страхові внески з 1 березня 2021 року їй стало відомо тільки на початку листопада 2023 року, коли замовила через застосунок «Дія» довідку форми ОК-5, яка видана по 31.12.2021 року. Вона неодноразово, по телефону зверталась до директора ТОВ «Кадастровий центр +» [PERSON] щодо виплати їй належної заробітної плати та щоб повернув їй трудову книжку. Однак, звернення залишились без задоволення, часто на її дзвінки [PERSON] не відповідав. Мінімальна заробітна плата за період її роботи в ТОВ "Кадастровий центр" +» відповідно до ЗУ" Про Державний бюджет України" становила: 01.07.2020 року по 31.08.2020 року - 4723,00 грн.; 01.09.2020 року по 31.12.2020 року - 5000,00 грн.; 01.01.2021 року по 30.11.2021 року - 6000,00 грн.; 01.12.2021 року по 31.12.2021 року - 6500,00 грн.; 01.01.2022 року по 30.09.2022 року - 6500,00 грн.; 01.10.2022 року - 31.12.2022 року - 6700,00 грн.; 01.01.2023 року по 31.12.2023 року - 6700,00 грн.. Враховуючи вище викладений розмір мінімальної заробітної плати, зроблено розрахунок загальної суми заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2020 року по 17.05.2023 року, яка становить 211 132,96 грн.. Крім того, за час роботи в ТОВ «Кадастровий центр +» останній жодного разу не надав розрахункові дані про нараховану та виплачену заробітну плату. За час роботи в ТОВ «Кадастровий центр +» з її боку не було жодного порушення трудової дисципліни, вона не притягувалась до дисциплінарної відповідальності та належним чином виконувала свої трудові обов`язки. Крім того, за час роботи у відповідача, останній жодного разу не надав мені розрахункові дані про нараховану та виплачену заробітну плату. За змістом ст.116 КУпП України звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. З аналізу вище вказаних правових норм вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, ні 18 травня 2023 року, ні в інші дати роботодавець письмово не повідомив їй про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 Кодексу Законів про Працю України. Крім того, як передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду. У зв`язку із тим, що ТОВ «Кадастровий центр +» не надавав розрахункові дані про нараховану заробітну плату та проводив сплату страхових внесків з мінімального розміру заробітної плати, то середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. Розмір середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку з 18.05.2023 року по 17.11.2023 року становить 40372,13 грн.. Також, по даний час вона не отримала трудову книжку, а також будь-яких обґрунтованих пояснень щодо поважності причини не видачі трудової книжки. У випадку затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця, працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, днем звільнення вважатиметься день видачі трудової книжки (пункт 4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»). З врахуванням вимог ст.235 Кодексу Законів про Працю України та пункту 4.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», ТОВ «Кадастровий центр +» зобов`язане виплати йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2023 року по 17 листопада 2023 року. У зв`язку із тим, що ТОВ «Кадастровий центр +» не надавав розрахункові дані про нараховану їй заробітну плату та проводив сплату страхових внесків з мінімального розміру заробітної плати, тому її середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. Розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 46 941,61 грн. за період з 18.05.2023 року по 18.12.2023 року. Просила стягнути з ТОВ «Кадастровий центр +» на користь [PERSON] 298 446,70 грн. (211 132,96 - сума основної заробітної плати, 40 372,13 грн. - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні), 46 940,61 грн. - сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та судові витрати в розмірі 1 073,60 грн.. Крім того, одночасно з позовною заявою позивачкою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки при звільненні встановлюється тримісячний строк при зверненні до суду за захистом трудових прав. Позивачка зазначила, що причиною пропуску строку стало отримання тілесних ушкоджень, та значний час проведення у лікувальному закладі, тому не мала можливості здійснити своїх конституційних прав по стягненню заробітної плати. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання, оскільки позивачкою було подано клопотання про допит свідків, яке судом було задоволено. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхомнаправлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті судової влади, відзив на позов та інших заяв, заперечень. клопотань не подав. Свідок [PERSON] дала показання про те, що разом з позивачем працювала на посаді інженера-землевпорядника в одному офісі, так як і їй, позивачеві заробітна плата в повному розмірі не виплачувалась, видавалась лише частково, керівник обіцяв розразуватись. Свідок [PERSON] свідчив про те, що позивач є офіційно працевлаштованим працівником відповідача. Бухгалтерський облік у товаристві не вівся,Ю офіційно заробітна плата не виплачувалась, банківські рахунки у 2020 році були заарештовані по рішенню господарського суду. Дослідивши подані позивачем докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. На підставі поданих позивачкою доказів судом встановлено, що позивачка працювала на підприємстві відповідача. Однак ці обставини не підтверджені такими доказами, як копія трудової книжки або копієя наказу про прийняття на роботу, звільнення. Інших даних та доказів матеріали справи також не містять. З доданої до позовної заяви копії форми ОК-5 в період з липня 2020 р. по лютий 2021 року страхові платежі до ПФУ за застраховану особу [PERSON] вносились ТОВ "Кадастровий центр +" (ЄДРПОУ 41429290). Позивач зазначає, що нібито з 17.05.2023 року була звільнена, оскільки відповідач не проводив виплати належних сум заробітної плати. Однак, позивачкою до матеріалів справи долучено заяву про звільнення її із займаної посади за згодою сторін від 01.06.2023 року, подану відповідачеві поштою. За змістом частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто, заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Статтею 233 КЗпП в редакції Закону від 01.07.2022 року №2352-ІХ передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1), із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину (п.1 глави 19 Прикінцеві положення), дія карантину прининена з 01.07.2023 р., тому зазначені вище вказаною нормою строки поновили свій перебіг з 01.07.2023 р., тому відповідно 3-місячний строк звернення щодо обставин, які настали в період з 01.07.2022 р. по 01.07.2023 р., закінчився 01.10.2023 р.. При цьому ст.234 КЗпП передбачає, що строк звернення може бути поновлено, якщо з якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Як зазначає позивачка, в товаристві відповідача вона працювала до 17.05.2023 року, наказ про звільнення та письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, не отримувала, тому строк звернення до суду позивачем дотримано. Системний аналіз статей 21, 94, 233 КЗпП України дає підстави дійти висновку про те, що захисту підлягають трудові права працівника у разі порушення їх роботодавцем. За таких обставин, з урахуванням положень статей 77, 81 ЦПК України саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав. Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка була встановлена за виконану ним роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) (висновок Верховного суду у справі №242/5780/16-ц (провадження № 61-34037св18)). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 77, 81 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог про розмір заробітної плати та розмір по її заборгованості за спірний період, внаслідок чого не є підтвердженим і розрахунок про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Копія довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу, видана управлінням Пенсійного фонду України, не підтверджує заборгованість по заробітній платі позивача, не визначає її розмір, середньомісячний чи то середньоденний заробіток позивача, тощо ( висновок Верховного суду у справі № 242/5780/16-ц (провадження № 61-34037св18)). Таким чином, офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 відносно [PERSON] підтверджують лише її страховий стаж за період з 2010 року до 2021 року та не можуть бути прийняті судом, як належні докази щодо існування заборгованості та її розміру в період з липня 2020 року по травень 2023 року. Суд, виходячи із засад диспозитивності цивільного процесу, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ "Кадастровий центр+" перед позивачем по заробітній платі з липня 2020 року по травень 2023 року, припинення позивачем трудових відносин з відповідачем у вказаний час у встановленому порядку, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed