Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У лютому 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] в особі представника адвоката Нємни Тетяни Ігорівни, заінтересовані особи: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява вмотивована тим, що 24.06.1988 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] ». У 2002 році [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] та 03.04.2002 року головою Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради було видане свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зроблено відповідний актовий запис №7704. Після її смерті відкрилася спадщина та приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. було заведено спадкову справу № 7/2018. До складу спадкового майна увійшла також належна померлій частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у спільній сумісній власності з її сином [PERSON] .. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] .. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері відповідно до ст. 1273 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Заявник прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] та 16.11.2018 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №952, а також свідоцтво про право власності на частку цієї ж квартири, яка є 1/2 часткою у праві спільної сумісної власності на майно, набутим подружжям під час шлюбу, зареєстроване в реєстрі за №952. Однак, 25.12.2023 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки з поданого документу на вказану квартиру, а саме свідоцтво про право на житло № [NUMBER] , виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 03.04.2002 року право власності зареєстровано за « [PERSON] ». Тобто в свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , виданому 03.04.2002 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради право власності [PERSON] та її сину [PERSON] було допущено помилку у зазначенні прізвища співвласниці квартири, а саме помилково вказане її дошлюбне прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник не має можливості внести зміни в наявний правовстановлюючий документ належній померлій особі, оскільки законодавство України не передбачає внесення таких змін, що перешкоджає йому оформити спадщину на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті дружини - [PERSON] . Отже, для подальшого розпорядження частки квартири, заявник звернувся до суду для встановлення факту належності [PERSON] , померлій [INFO] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] видане 03.04.2002 Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, яким посвідчено право спільної сумісної власності з [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 09.02.2024\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження за\~правилами окремого\~провадження, зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віру Олександрівну надати належним чином засвідчену копію спадкової справи №7/2018 у відношенні [PERSON] , яка померла [INFO] . 28.02.2024 на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віри Олександрівни надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №7/2018 у відношенні [PERSON] , яка померла [INFO] . 25.03.2024 на електронну адресу суду від представника заявника надійшла заява про допит свідка [PERSON] 08.04.2024 на електронну адресу суду надійшло заява представника заявника про залишення клопотання про допит свідка [PERSON] без розгляду. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином, представник заявника надав заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.100-101). Представник заінтересованої особи територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просили вирішити справу на розсуд суду (а.с. 94). Заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куріпко Віра Олександрівна до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 109). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази, суд установив наступне. Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 24.06.1988 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». (а.с.6). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.11.2017 (а.с. 7). Згідно із свідоцтвом № [NUMBER] від 03.04.2002, виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до технічного паспорту від 27.02.2002, реєстровий номер 217/3589Б, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.2018, зареєстрованому в реєстрі за № 952 спадкоємцем майна [PERSON] , 1947 р.н., яка померла [INFO] є її чоловік [PERSON] , [INFO] .. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.13). Згідно із свідоцтвом про право власності від 16.11.2018, зареєстрованому в реєстрі за № 951, спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] складається з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. від 25.12.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] дружини [PERSON] , оскільки з поданого [PERSON] документом на вказану частку квартири, а саме свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Шевченківською районною адміністрацією м. Запоріжжя 03.04.2002 право власності зареєстровано за [PERSON] (а.с.12). Відповідно до спадкової справи №7/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 23.04.2018 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. із заявою про прийняття спадщини за законом, а син померлої [PERSON] 23.04.2018 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. із заявою про відмову від прийняття належної йому частки (в тому числі обов`язкової) в спадщині (як за заповітом так і за законом). Інших спадкоємців немає. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00021427524 вбачається, що після реєстрації шлюбу 24.06.1988 з [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на - « [PERSON] » (а.с. 32-87). Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно із приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, матеріалами справи підтверджено, що оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, а внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у відповідності до якого у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, а тому заява підлягає задоволенню. Також суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved