Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2018 року по справі № 234/2232/18, провадження № 2-н/257/18, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 17 серпня 2021 року ним укладено шлюб з [PERSON] . [INFO] в них народився син [PERSON] . Дружина з сином знаходяться на його утриманні. Його заробітна палата на посаді майстра в ПАТ «НКМЗ» за грудень 2021 року склала 9120,95 грн., з якої утримано 12339,84 грн. (податки, збори, аліменти). Отже, посилаючись на зміну свого сімейного стану та відсутність фінансової можливості сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14 лютого 2022 року в даній справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій\~і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22. Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з рішенням Ради суддів України № 31 від 17.08.2023 року. 15 листопада 2023 року зазначена справа була передана за підсудністю Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Враховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі, яка виникла з сімейних правовідносин, ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 грудня 2024 року дану справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 березня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання, призначене на 09 квітня 2024 року, не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. В свою чергу, відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів у відсутності відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Судом установлено, що судовим наказом Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2018 року по справі № 234/2232/18, провадження № 2-н/257/18, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Також судом установлено, що 26 травня 2020 року у позивача та [PERSON] , шлюб з якою позивачем зареєстрований [INFO] , народився син [PERSON] . Заявляючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , позивач посилається на зміну свого сімейного і майнового стану. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд виходить із наступного: Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права свідчить, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зокрема у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 було викладено висновок, що зміна сімейного стану відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Водночас у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19 відзначено, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Тому зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, заявляючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, саме позивач має довести зміну свого сімейного та/або майнового стану, яка істотно впливає на можливість сплати аліментів у раніше визначеному розмірі. Водночас, звернувшись до суду з цим позовом, позивач не надав належних доказів на підтвердження зміни його майнового стану у зв`язку з укладенням нового шлюбу та народженням дитини. Сам по собі наданий позивачем розрахунковий лист за один місяць грудень 2021 року жодним чином не підтверджує зміну майнового стану позивача та неможливість сплати ним аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). В свою чергу, народження дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які присуджені в розмірі, визначеному частиною 5 статті 183 СК України. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позовних вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed