Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

22.02.2024 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 21.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1032, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дітей відсутній, тому просить залишити проживати дітей разом з нею. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.03.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, у позові зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав клопотання, яким не заперечував проти розірвання шлюбу та просив провести розгляд за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу « [PERSON] »/ 21.07.2012 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції , актовий запис № 1032, що вбачається із свідоцтва про шлюб, яке видано повторно, серії [NUMBER] від 07.08.2012 року./а.с.10/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 05.12.2012 року серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 22.01.2021 року, серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.5,8/. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.\~\~ За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.\~ Відповідно постанови від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Залишення неповнолітніх дітей проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатував з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання, оскільки встановлено, що після припинення шлюбних відносин неповнолітні діти залишились проживати з позивачкою, відповідач надав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, та будь-яких заперечень не заявляв. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та залишення проживати неповнолітніх дітей разом з матір`ю підлягають задоволенню.\~

Outcome: approved