Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Національний комплекс «Експоцентр України» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором зберігання № 44-4/33 від 20.01.2020 р., яка складається з 53 100,00 грн. основного боргу, 4 184,37 грн. 3% річних, 20 526,21 грн. інфляційних витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.01.2020 року між «Експоцентром України» та [PERSON] було укладено договір зберігання №44-4/33. Позивач зобов`язувався зберігати майно відповідача та повернути його у збереженому стані в обумовлений строк з 15.08.2020 року по 31.01.2023 року. Оплата за послуги становила 5 050,00 грн. щомісяця. 29.03.2021 року сторони уклали додаткову угоду №1, яка збільшила оплату до 13 275,00 грн. щомісяця з 01.04.2021 року. Відповідач мав здійснювати оплату щомісяця до 20 числа за наступний місяць. Послуги надавалися вчасно і якісно, що підтверджено актами від 31 травня, 30 червня, 31 липня та 30 квітня 2021 року, а відповідач, зі свого боку, не виконував обов`язок зі сплати послуг, внаслідок чого за останнім станом на 11.12.2023р. обліковується заборгованість у розмірі 53 100,00 грн., на яку нараховано у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.02.2024р. відкрито провадження у справі за позовом Національного комплексу «Експоцентр», постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено таке. 20 січня 2020 року між Національним комплексом «Експоцентр України» та [PERSON] було укладено Договір зберігання №44-4/33, відповідно до умов якого позивач зобов`язується прийняти від відповідача і за плату зберігати майно останнього, а також повернути відповідачеві відповідне майно у схоронності в обумовлений Договором строк (п. 1.1. Договору). Згідно п. 1.4. Договору строк зберігання з 15 серпня 2020 року по 31 січня 2023 року. Згідно п. 4.1. Договору оплата за послуги по зберіганню майна становить 4 208 грн. 33 коп., ПДВ 20% - 841 грн. 67 коп., всього - 5 050 грн. 00 коп. у місяць. 29 березня 2021 року між позивачем і відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору № 44-4/33 від 20.01.2020 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень до умов цього договору з 01 квітня 2021 року, а саме: пункт 4.1. договору викласти в наступній редакції: «Оплата послуг по зберіганню майна становить 11 062 грн. 50 коп., ПДВ - 2 212 грн. 50 коп., всього - 13 275 грн., 00 коп. у місяць». Відповідно п. 4.2. договору оплату послуг по зберіганню майна поклажодавець здійснює щомісячно до 20 числа за наступний місяць. Згідно з п. 3.1.3. договору відповідач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг зі зберігання майна у відповідності з розділом 4 цього договору. 15.08.2020 р. позивач та відповідач підписали акт прийому-передачі майна за договором зберігання №44-4/33 від 20.01.2020р. про те, що відповідач передав, а позивач прийняв майно, а саме: товари за обліковою ціною 26 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виставив відповідачеві наступні рахунки на оплату: - рахунок на оплату № 749 від 28.02.2021 року на загальну суму 13 275,00 грн.; - рахунок на оплату № 1099 від 31.03.2021 року на загальну суму 13 275,00грн.; - рахунок на оплату № 1577 від 30.04.2021 року на загальну суму 13 275,00 грн.; - рахунок на оплату № 2873 від 01.06.2021 року на загальну суму 13 275,00 грн. Як вказує позивач, послуги, необхідні відповідачу щодо зберігання його майна, зі сторони позивача надані вчасно, якісно та в повному обсязі, на підтвердження вказаного надає акти надання послуг: № 1832 від 31.05.2021 року, № 2383 від 30.06.2021 року, № 2919 від 31.07.2021 року та № 1025 від 30.04.2021 року. Відповідно до п. 5.14. договору сторони домовилися про те, що будуть здійснювати електронний документообіг для підтвердження господарських операцій, що виникають під час виконання цього договору, з використанням системи «М.Е.Doc». Підтвердження цих господарських операцій здійснюється з використанням наступних документів, складених у електронній формі: рахунків, актів наданих послуг. Згідно п. 5.15. договору рахунки, акти наданих послуг, оформлені в електронному вигляді, являють собою електронні документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних. Рахунки, акти наданих послуг містять всі реквізити аналогічних паперових документів, а також деякі інші реквізити, передбачені даним договором. Відповідно п. 5.19. договору поклажодавець зобов`язаний, підписати акт наданих послуг впродовж п`яти календарних днів з дати його направлення зберігачем шляхом накладання електронного підпису уповноваженої особи з використання системи «М.Е.Doc». Дата підписання Акту наданих послуг поклажодавцем не є датою його складання, або датою надання послуг. Підпис поклажодавця на акті наданих послуг означає підтвердження участі поклажодавця в оформленні первинного документа. Згідно п. 5.20. договору отриманий з використанням системи «М.Е.Doc» поклажодавцем від зберігача електронний рахунок та/або акт вважається прийнятий поклажодавцем і набирає чинності, у разі якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів від його отримання або іншого, передбаченого договором строку, поклажодавцем не надіслано зберігачу мотивованої відповіді від даного електронного документу. Мотивована відповідь від електронних документів надсилається поклажодавцем через механізм відхилення електронного документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтування причини такого відхилення. Оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем протягом п`яти робочих днів дій для відхилення електронного документа та не було надіслано позивачу мотивованої відповіді від актів наданих послуг №1832 від 31.05.2021 року, №2383 від 30.06.2021 року, №2919 від 31.07.2021 року та №1025 від 30.04.2021 року, то на підставі вище викладеного вони вважаються прийнятими відповідачем. За таких обставин та враховуючи, що відповідачем не доведеного зворотного, заборгованість за договором зберігання №44-4/33 від 20.01.2020р. з оплати у відповідача перед позивачем складає суму 53 100,00 грн. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума заборгованості за Договором у розмірі 51 000,00 грн. Оскільки відповідач прострочив сплату грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з нього 3% річних у розмірі 4 184,00 грн. та інфляційні витрати в розмірі 20 526,21 грн., нараховані на суму боргу. Так, у відповідності до ч 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідач суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, в п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved