Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

12 березня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області суду надійшла позовна заява ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3807319, згідно з умовами якого відповідач отримала 15 000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. 23 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №81-МЛ. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №3807319від 17 жовтня 2021 року було передано позивачу від первинного кредитора - ТОВ «Мілоан», згідно Договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року. Станом на 12 березня 2024 року (дату подання позовної заяви до суду) сума заборгованості відповідача становить 62 981 гривень, відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором. З них: 1) заборгованість за тілом кредиту становить 12 825 гривень; 2) заборгованість за відсотками становить - 48 656 гривень; 3) заборгованість за комісією становить - 1 500 гривень. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання. Первинний кредитор - ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року, разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що [PERSON] , з якою укладено Кредитний договір №3807319 від 17 жовтня 2021 року, ідентифікована. Акцепт договору позичальником вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про дати розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання та смс-повідомленням, про причини неявки суд не сповістила, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З досліджених матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини. 17 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3807319, згідно з умовами якого відповідач отримала 15 000 гривень. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , ідентифікована. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Згідно з п. 3.2.6. Кредитного договору №3807319 від 17 жовтня 2021 року позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №81-МЛ. Також, в матеріалах справи наявний Реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги №94-МЛ/Т від 29 березня 2023 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником позикодавця ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3807319 від 17 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Згідно з п. 1.1. Кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі визначеній в п. 1.2. Договорі (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (ділі плата) у встановлений в п. 4.1. Договору термін, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 15 000 гривень у валюті: Українські гривні (п. 1.2. Договору). Кредит надається строком на 30 днів з 17 жовтня 2021 року (п. 1.3. Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 16 листопада 2021 року (п. 1.4. Договору). Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №3807319 від 17 жовтня 2021 року) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем до 16 листопада 2021 року на загальну суму 25 500 гривень, з них: кредит 15 000 гривень; комісія за надання кредиту 1 500 гривень; проценти 9 000 гривень. Згідно з карткою обліку виконання договору за Кредитним №3807319 від 17 жовтня 2021 року заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитом складає 62 981 гривень, з яких прострочене тіло кредиту 12 825 гривень; проценти 48 656 гривень; заборгованість за комісією 1 500 гривень. Згідно п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1 500 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Таким чином комісія за своєю природою - це грошова сума, одноразовий платіж, що списується клієнтом, як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг, а тому суд приходить до висновку, що розмір комісії є встановлений пунктом 1.5.1. кредитного договору, відповідно вимога про її стягнення є обґрунтованою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.5.2 проценти за користування кредитом: 9 000 гривень, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. П.7.1 кредитного договору визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Будь-яких інших доказів щодо підстав та порядку нарахування процентів за даним кредитним договором матеріали справи не містять. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку, в яких відображено всі операції щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведені розрахунки не спростовано, власних не проведено, доказів їх неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за Кредитним договором №3807319 від 17 жовтня 2021 року станом на 12 березня 2024 року в розмірі 62 981 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12 825 гривень; заборгованість за відсотками 48 656 гривень; заборгованість за комісією 1 500 гривень. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.514,525,526,527,530,536,615,626,1054 ЦК Українита

Outcome: approved