Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

19.02.2024 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить: - визнати дії ДТЕК Дніпровські електромережі щодо відключення його помешкання за адресою: [ADDRESS] від електропостачання неправомірними; - визнати дії ДТЕК Дніпровські електромережі щодо одностороннього розірвання договору за адресою: [ADDRESS] незаконними; - визнати договір на постачання електроенергії від 23.09.2008 між [PERSON] , та АО ДТЕК Дніпровські електромережі дійсним; - стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 15\~000 грн. Також позивач просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7\~000 грн. Ухвалою суду 23.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 01.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про закриття провадження у справі. Узагальнені доводи учасників справи. Позов мотивований тим, що 13.02.2024 будинок позивача відключено від електропостачання. У ДТЕК-у йому повідомили, що він мусить споживати електроенергію за тарифом для непобутових споживачів та він має переукласти договір, а також що він просив розірвати попередній договір. Такими діями ДТЕК змусило його подати заяву про приєднання до електромереж ДТЕК-у. Позивач вказує, що визначених законодавством підстав для відключення його будинку від електропостачання не було. Окрім того, відключення є неможливим на час розгляду судом спірних питань. Вказаними діями йому заподіяно моральної шкоди. Відзив відповідача мотивований тим, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває аналогічна справа №932/1478/24, в межах якої вжито заходів забезпечення позову шляхом відновлення електропостачання позивачу. 15.03.2024 електропостачання було відновлено. Відповідач визнає факт укладення сторонами договору 28.09.2008 як із побутовим споживачем, проте вказує, що позивач використовує приміщення як магазин. Відповідачем неодноразово повідомлялося позивача про необхідність укласти договір про електропостачання як із непобутовим споживачем, проте позивач відповідних дій не вчинив. У зв`язку із чим 14.02.2024 позивачу припинено електропостачання. На наступний день позивач звернувся із заявою про приєднання до договору, на яку 01.03.2024 відповідач повідомив про приєднання до публічного договору та про подальші дії для відновлення електропостачання. Обставини, встановлені судом. Між [PERSON] та ВАТ «Електропостачальна компанія Дніпрообленерго» укладено договір про користування енергією для побутових споживачів щодо приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.9.1 договору, такий укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не виявила бажання внести зміни до (речення не закінчене). Позивачем, серед іншого, долучено попередження АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» від 04.10.2023 про припинення постачання та розподілу електроенергії. Згідно акту від 15.03.2024 приміщення [PERSON] підключено до електропостачання. Відповідачем долучено: - листи відповідача від 28.09.2023, 30.10.2023 про зміну умов договору про постачання електричної енергії; - попередження АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» від 04.10.2023 про припинення постачання та розподілу електроенергії із доказами надіслання позивачу; - акт від 06.06.2023 про недопуск позивачем працівників відповідача до електроустановок із вказівкою на фіксування відеозаписом факту відмови позивача від підписання акту (відповідного відеозапису не надано); - акти відповідача від 02.11.2023 та 03.11.2023 про невідповідність дій споживача (не забезпечує доступу до свого об`єкту); - заяву-приєднання позивача від 14.02.2024, повідомлення відповідача про приєднання від 01.03.2024. В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №932/1487/24 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські Електромережі» про: - зобов`язання АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» підключити помешкання [PERSON] , розташоване за адресою: [ADDRESS] до електропостачання; - зобов?язати АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» надати (відновити) послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за технічними даними паспорту точки розподілу за об`єктом споживача [PERSON] , розташованим за адресою: [ADDRESS] , згідно договору. В межах вказаної справи, ухвалою від 07.03.2024 вжито заходів забезпечення позову, зобов`язано АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», на час розгляду справи №932/1487/24 та набрання рішенням законної сили у справі, відновити електропостачання у помешканні позивача розташованому за адресою [ADDRESS] . Позивача звільнено від сплати судового збору. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач подав договір із адвокатом Стеценком Ю.В. від 25.03.2020, додаткову угоду до нього, акт приймання-передачі послуг від 18.04.2024 та платіжну інструкцію на суму 7\~000 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом . За висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 06 квітня 2021 року у справі №910/10011/19, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі\~N910/3009/18 (провадження N 12-204гс19) від 04 вересня 2018 року вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). У пункті 43 постанови від 15.03.2024 року у справі № 904/192/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила попередні висновки, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)), що в свою чергу виключає як необхідність надання Верховним Судом оцінки будь-яким іншим аргументам скаржника, так і необхідність подальшого дослідження підстав для визнання недійсним договору як оспорюваного правочину чи для встановлення його вірогідної нікчемності, надання правової оцінки висновкам судів попередніх інстанцій в частині неможливості застосування односторонньої реституції як такої, що не передбачена нормами законодавства України (схожі висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц (пункт 77), від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (пункт 148), від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 (пункт 8.18)). За приписами ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. На переконання суду вимоги позивача про визнання дій ДТЕК Дніпровські електромережі щодо відключення його помешкання від електропостачання неправомірними та дій ДТЕК Дніпровські електромережі щодо одностороннього розірвання договору незаконними не відповідають критерію ефективності, оскільки задоволення таких не буде мати жодного наслідку. Відповідне рішення може бути використано виключно як преюдиційне у справі №932/1487/24, що суперечить завданню цивільного судочинства. Відтак такі вимоги не можуть бути задоволеними. Такого способу захисту як визнання договору дійсним, не передбачено законодавством, тому відповідна вимога також не може бути задоволеною. При цьому, викладене виключає як необхідність надання оцінки будь-яким іншим аргументам сторін, так і необхідність дослідження підстав вимог та заперечень. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то така вимога може бути належним способом захисту прав позивача. Проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту завдання такої шкоди, зокрема перенесення душевних страждань. При цьому у позові відсутні вказівки на конкретні обставини, які можуть вказувати на спричинення моральної шкоди. Суд зауважує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій. Суд повинен зберігати об`єктивність і неупередженість та не може вказувати сторонам які докази їм потрібно надати. За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позову. При цьому понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню. Інших судових витрат учасники не заявляли. Відтак відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed