Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року в задоволенні первісного позову ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про звільнення майна з-під арешту відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] до ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ТзОВ «Цикл Фінанс», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д. В., [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання зареєструвати право власності задоволено частково. Ухвалюючи рішення в цій справі, суд не вирішив питання розподілу судових витрат, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільно-процесуального кодексу України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 246 Цивільно-процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належними чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак їхня неявка не є перешкодою розгляду питання розподілу судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Ураховуючи, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні первісного позову, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що витрати ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» по сплаті судового збору на підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, якому відмовлено в задоволенні позову. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] заявляв на вирішення суду три вимоги немайнового характеру та сплатив судовий збір в розмірі 3\~220 гривень. За результатами розгляду справи, суд вимоги зустрічного позову задовольнив частково, зокрема суд ухвалив визнати недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, суд задовольнив дві вимоги зустрічного позову та відмовив у задоволенні однієї вимоги. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 гривні. А тому, ставка судового збору за вимогу немайнового характеру станом на 2023 рік 1073,60 гривень. Здійснюючи розподіл судового збору за результатами розгляду зустрічного позову, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з ТзОВ «Нерухомість-закон та порядок» на користь [PERSON] 2\~147,20 гривень судового збору (1073,60 х 2 вимоги). Інших документально підтверджених понесених сторонами судових витрат матеріали справи не містять.

Outcome: approved