Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

ТОВ «ФК «Брайт-К» (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: АТ «Креді Агріколь Банк», про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між відповідачем та третьою особою укладений кредитний договір. Третя особа виконала свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі, однак остання свої зобов`язання належним чином не здійснює, кредит в добровільному порядку не повертає. Надалі третя особа та позивач уклали договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, згідно з умовами якого третя особа відступила на користь позивача право вимоги, в тому числі за кредитним договором відповідача. Після цього між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою погоджено загальну заборгованість, встановлено іншу процентну винагороду, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості скасовано та встановлено новий графік погашення платежів. Відповідач не виконала письмової вимоги позивача про дострокове погашення заборгованості. Рішенням суду за вказаним кредитним договором з відповідача стягнуто заборгованість та судові витрати. При цьому рішенням суду частково стягнуто заборгованість за тілом кредиту, оскільки позовні вимоги щодо стягнення залишку заборгованості за тілом кредиту позивачем не заявлялися. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54000 гривень, а також просить стягнути витрати на сплату судового збору. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У судове засідання сторони не викликалися. Віповідач про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. 15 жовтня 2020 року третя особа та відповідач уклали кредитний договір № 4/3365048 (а.с. 9), на підставі якого відповідач отримала кредит в сумі 70505,00 грн. строком на 72 місяці зі сплатою процентів у розмірі 11% річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту. Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначені в правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку: www.credit-agricole.ua. Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною (п. 2.6. договору кредиту). 05 серпня 2021 року між позивачем та третьою особою укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 (а.с. 28-32), згідно з яким третя особа передала позивачу права вимоги до боржників на грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Таким чином, позивач набув всі права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. Крім того, сторонами погоджено, що права вимоги до боржників встановлюється згідно з реєстром прав вимог, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 7.6. вказаного договору додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. Відповідно до реєстру прав вимог № 3 від 12 жовтня 2021 року, додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № «2-2021» від 05 серпня 2021 року, позивач набув права грошової вимоги, з поміж інших боржників, до відповідача в сумі 76558,08 грн. (а. с. 33-34). Вказана сума заборгованості відповідача перед третьою особою підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом станом на 12 жовтня 2021 року (а.с. 14), де: 61874,16 грн. - рахунок строкової заборгованості; 2934,17 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 553,57 грн. - рахунок нарахованих відсотків; 2383,03 грн. - рахунок прострочених відсотків; 1762,63 грн. - рахунок комісії; 7050,52 грн. - рахунок простроченої комісії. 26 грудня 2021 року позивач та відповідач підписали додаткову угоду до кредитного договору № 4/3365048 від 15 жовтня 2020 року (а.с. 11 на звороті - 12), відповідно до якої, зокрема погодили суму заборгованості, процентну ставку за кредитом, а також встановили кінцевий термін погашення кредитної заборгованості. 31 жовтня 2023 року позивач направив відповідачу за № 2622 повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом (а.с. 24), а 05 грудня 2023 року за № 2993 вимогу дострокового повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 60328,79 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 29306,51 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 9724,45 гривень (а.с. 26). Судом встановлено, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області у справі № 709/6/24 від 19 лютого 2024 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 4/3365048 від 15 жовтня 2020 року у розмірі 45359,75 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6328,79 гривень; нарахованих процентів у розмірі 29306,51 гривень; нарахованої комісії у розмірі 9724,45 гривень, а також судовий збір у розмірі 1382,28 гривень, а всього стягнуто 46742,03 гривень. Так, згідно з розрахунком заборгованості позивача станом на 05 грудня 2023 року за кредитним договором № 4/3365048 від 15 жовтня 2020 року за період з 13 жовтня 2021 року по 05 грудня 2023 року (а.с. 14 на звороті) вбачається, що сума фактичної заборгованості по кредиту становить 60328,79 гривень. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач при подачі позову, на підставі якого ухвалено вказане рішення заявив суму стягнення за тілом кредиту у розмірі 6328,79 гривень. При цьому сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 60328,79 гривень, позивачем не заявлялася. Таким чином, залишилося не вирішеним питання щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, що складає 54000,00 гривень (60328,79 6328,79), яку він просить стягнути з відповідача в рахунок погашення боргу. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як позичальник, отримав кредитні кошти за договором, не повернув їх у визначені строки, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, а тому позовні вимоги про стягнення залишку не стягнутих коштів за тілом кредиту є обґрунтованими. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, оцінивши всі надані докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на повне задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved