Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . Батько дітей громадянин [PERSON] [INFO] помер. У 2020 році до служби надійшла інформація адміністрації КЗ «Черкаська спеціальна школа Черкаської обласної ради», яку відвідують [PERSON] та [PERSON] , про те, що громадянка [PERSON] зловживає своїми батьківськими обов`язками щодо дітей. [PERSON] офіційно не працює, гроші, які отримує на дітей, використовує на спиртні напої. За місцем проживання для дітей не створено умови для навчання та відпочинку. Малолітній [PERSON] має складні захворювання обох очей та потребує постійного нагляду лікарів. Поведінка матері призвела до того, що у дитини спостерігається «енкопрез». Малолітній [PERSON] має складні захворювання обох очей та інші хронічні захворювання, спостерігаються прояви нервової неврівноваженості. Діти потребували постійного контролю та уваги з боку матері, але позбавлені такої можливості, оскільки проживали в гуртожитку інтернату, а на вихідні їх забирала баба по лінії батька. Мати не цікавилася здоров`ям малолітніх, не оформила відповідні документи на дітей з особливими потребами. 04.02.2020 під час проведення рейду відвідана адреса проживання [PERSON] . Мати не змогла пояснити факт ненадання дітям необхідної медичної допомоги та пояснила, що на даний час не має роботи, засобів для існування, а тому погодилася на відібрання малолітніх від неї без позбавлення батьківських прав. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2020 (справа №711/1479/20) за позовом органу опіки та піклування м. Черкаси малолітні [PERSON] та [PERSON] відібрані у [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, та передані органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Із матері дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітніх [PERSON] та [PERSON] , на їх утримання, починаючи з 26.02.2020 та до їх повноліття. Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.08.2020 №№ 757, 758 малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 08.09.2020 відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №823 над дітьми встановлено опіку та призначено їх опікуном громадянина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Із пояснень [PERSON] , його дружини [PERSON] та бабусі дітей по батькові [PERSON] слідує, що мати [PERSON] із моменту переїзду дітей до сім`ї опікуна по даний час інтересу до їх життя, здоров`я та навчання не проявляє, не телефонує та не відвідує малолітніх [PERSON] та [PERSON] . На дні народження та інші свята дітей не вітає, подарунків не дарує. Діти матір не бачать та не пам`ятають, як вона виглядає. Аліменти [PERSON] сплачувала лише у 2023 році. Відповідно до пояснень дітей, мати їх не відвідує та не телефонує. Спогади про матір тільки негативні, про те, як вона пиячила, палила та вони були голодні. Згідно з довідкою про отримання аліментів від 26.10.2023 № /26.21-46/137623, виданою Другим відділом Державної виконавчої служби у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), [PERSON] отримував аліменти від [PERSON] у період з 01.05.2023 по 01.11.2023 (06.07.2023 - 5423,30 грн., 21.08.2023 - 7307,98 грн., 14.08.2023 - 3484,54 грн., 22.09.2023 - 2093,78 грн., 09.10.2023 - 3302,47 грн., 06.11.2023 - 1816,92 грн.). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», від 14.12.2023 № 162565, станом на 14.12.2023 борг по аліментах за боржником [PERSON] складає 146519,43 грн. За інформацією КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.11.2023 № 2355, діти [PERSON] та [PERSON] перебувають під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] . Декларацію про вибір лікаря укладено опікуном дітей [PERSON] , який завжди їх супроводжує з приводу консультацій, виписки довідок, направлень, проведення щеплень. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти від 07.12.2023, складеного КЗ «Черкаська спеціальна школа Черкаської обласної ради» за запитом служби, малолітні проживають із опікуном та його дружиною у 3-кімнатній квартирі, площею 72 кв.м. Діти мають окремі кімнати, місце для навчання та відпочинку, забезпечені всім необхідним для навчання та зростання. Прибуток сім`ї складається із заробітної плати опікуна, соціальної допомоги по опіці, пенсії по втраті годувальника та пенсії на дитину з інвалідністю ( [PERSON] ). У родині створені належні умови для утримання, навчання та повноцінного розвитку дітей. Опікун з дружиною приділяють належну увагу вихованню та всебічному розвитку [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією КЗ «Черкаська спеціальна школа Черкаської обласної ради» від 13.12.2023 № 01-18/410 [PERSON] та [PERSON] навчаються у 7-А класі, загальний фізичний розвиток дітей задовільний. Із травня 2020 року по теперішній час мати [PERSON] контакту із школою не підтримує, із адміністрацією, вчителями та вихователями не спілкується. Дітей до школи приводять та забирають опікун [PERSON] та його дружина [PERSON] . Протягом 2020-2023 років мати дітей [PERSON] із заявами щодо повернення на виховання в родину малолітніх [PERSON] та [PERSON] до служби, органу опіки та піклування м. Черкаси або суду не зверталася. 31.01.2024 мати малолітніх [PERSON] на засіданні Комісії повідомила, що на даний час працює робітником у КП «Благоустрій», із її заробітку здійснюються відрахування на оплату аліментів, вона почала робити ремонт у помешканні, спиртними напоями не зловживає. Дітей не бачила три роки, з моменту їх відібрання, через перешкоджання колишньої свекрухи у зустрічах та телефонних дзвінках дітям. Проте, пояснити чому за три роки не зверталася до служби або суду щодо перешкоджання у побаченнях з дітьми та повернення дітей на виховання до себе у родину громадянка [PERSON] не змогла. Зазначила, що на даний момент не готова забрати дітей, так як здійснює ремонт у квартирі. Відповідно до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідач цим правом протягом трьох років не скористалася. Як зазначено у позовній заяві, зібраними документами підтверджено факт неналежного виконання громадянкою [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Мати не піклується про дітей, не дбає про їхній фізичний та духовний розвиток; усунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дітей, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила синів права на належне батьківське виховання та утримання. Позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які не повинні страждати через те, що мати не піклується про них, не дбає про їхній фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу. Таким чином, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . Ухвалою суду від 21.02.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачем відзив на позов подано не було. Ухвалою суду від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.03.2024 задоволене клопотання позивача і його звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, зазначила, що не є доцільним заслуховувати думку дітей в судовому засіданні щодо розгляду даної справи, оскільки вони вже три роки проживають із опікуном і це може їх травмувати, враховуючи, що вони негативно ставилися до матері, мали про неї погані спогади, а на даний час вони проживають у спокійній та комфортній обстановці, їм створені всі належні умови для проживання, розвитку, живуть вони в любові, яку дорослі щодо них проявляють. Крім того, зазначила, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. В судове засідання відповідач не з`явилась, будучи належним чином неодноразово повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила, відзив на позов не подала. В судовому зсіданні свідок [PERSON] , показав, що відповідач була співмешканкою його рідного брата [PERSON] , який на даний час помер. Діти є його племінниками і вони з 2019 року живуть в його родині, тобто з часу, коли дітей відібрали у матері. З цього часу матір дітей не бачила, хоча їх в цьому ніхто не перешкоджав і вона знає місце їхнього проживання. Він має дружину і вони всіх вчотирьох живуть дружньо, діти називають його та його дружину батько та матір. Діти не бажають бачити свою біологічну матір, оскільки вона ними не цікавиться, має борги по аліментах, хоча десь з 2023 року почала частково їх оплачувати, але не в повному розмірі і не регулярно. Для дітей створені всі необхідні умови, вони мають свою кімнату у трьох-кімнатній квартирі. [PERSON] є особою з інвалідністю по слуху, а у Кирила мається хвороба по зору; діти отримують необхідну медичну допомогу, навчаються у школі, де працює і його дружина. Суд ухвалив про розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] , про що свідчать дані свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] від 09.06.2010 (актові записи №624 та №623, відповідно). Батько дітей громадянин [PERSON] [INFO] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 12.08.2020 повторне, актовий запис №2299. У 2020 році до служби у справах дітей надійшла інформація адміністрації КЗ «Черкаська спеціальна школа Черкаської обласної ради», яку відвідують [PERSON] та [PERSON] , про те, що громадянка [PERSON] зловживає своїми батьківськими обов`язками щодо дітей. [PERSON] офіційно не працює, гроші, які отримує на дітей, використовує на спиртні напої. За місцем проживання для дітей не створено умови для навчання та відпочинку. Малолітній [PERSON] має складні захворювання обох очей та потребує постійного нагляду лікарів. Поведінка матері призвела до того, що у дитини спостерігається «енкопрез». Малолітній [PERSON] має складні захворювання обох очей та інші хронічні захворювання, спостерігаються прояви нервової неврівноваженості. Діти потребували постійного контролю та уваги з боку матері, але позбавлені такої можливості, оскільки проживали в гуртожитку інтернату, а на вихідні їх забирала баба по лінії батька. Мати не цікавилася здоров`ям малолітніх, не оформила відповідні документи на дітей з особливими потребами. 04.02.2020 під час проведення рейду відвідана адреса проживання [PERSON] . Мати не змогла пояснити факт ненадання дітям необхідної медичної допомоги та пояснила, що на даний час не має роботи, засобів для існування, а тому погодилася на відібрання малолітніх від неї без позбавлення батьківських прав. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2020 (справа № 711/1479/20) за позовом органу опіки та піклування м. Черкаси, - малолітні [PERSON] та [PERSON] відібрані у [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, та передані органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Дане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020. Також за цим судовим рішенням із матері дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітніх [PERSON] та [PERSON] , на їх утримання, починаючи з 26.02.2020 та до їх повноліття. Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.08.2020 №№ 757, 758 малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 08.09.2020 відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №823 над дітьми встановлено опіку та призначено їх опікуном громадянина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Із пояснень [PERSON] , його дружини [PERSON] та бабусі дітей по батькові [PERSON] слідує, що мати [PERSON] із моменту переїзду дітей до сім`ї опікуна по даний час інтересу до їх життя, здоров`я та навчання не проявляє, не телефонує та не відвідує малолітніх [PERSON] та [PERSON] . На дні народження та інші свята дітей не вітає, подарунків не дарує. Діти матір не бачать та не пам`ятають, як вона виглядає. Аліменти [PERSON] сплачувала лише у 2023 році. Відповідно до пояснень дітей, мати їх не відвідує та не телефонує. Спогади про матір тільки негативні, про те, як вона пиячила, палила та вони були голодні. Згідно з довідкою про отримання аліментів від 26.10.2023 № /26.21-46/137623, виданою Другим відділом Державної виконавчої служби у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), [PERSON] отримував аліменти від [PERSON] у період з 01.05.2023 по 01.11.2023 (06.07.2023 - 5423,30 грн., 21.08.2023 - 7307,98 грн., 14.08.2023 - 3484,54 грн., 22.09.2023 - 2093,78 грн., 09.10.2023 - 3302,47 грн., 06.11.2023 - 1816,92 грн.). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», від 14.12.2023 № 162565, станом на 14.12.2023 борг по аліментах за боржником [PERSON] складає 146519,43 грн. За інформацією КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.11.2023 № 2355, діти [PERSON] та [PERSON] перебувають під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] . Декларацію про вибір лікаря укладено опікуном дітей [PERSON] , який завжди їх супроводжує з приводу консультацій, виписки довідок, направлень, проведення щеплень. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти від 07.12.2023, складеного КЗ «Черкаська спеціальна школа Черкаської обласної ради» за запитом служби, малолітні проживають із опікуном та його дружиною у 3-кімнатній квартирі, площею 72 кв.м. Діти мають окремі кімнати, місце для навчання та відпочинку, забезпечені всім необхідним для навчання та зростання. Прибуток сім`ї складається із заробітної плати опікуна, соціальної допомоги по опіці, пенсії по втраті годувальника та пенсії на дитину з інвалідністю ( [PERSON] ). У родині створені належні умови для утримання, навчання та повноцінного розвитку дітей. Опікун з дружиною приділяють належну увагу вихованню та всебічному розвитку [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією КЗ «Черкаська спеціальна школа Черкаської обласної ради» від 13.12.2023 № 01-18/410 [PERSON] та [PERSON] навчаються у 7-А класі, загальний фізичний розвиток дітей задовільний. Із травня 2020 року по теперішній час мати [PERSON] контакту із школою не підтримує, із адміністрацією, вчителями та вихователями не спілкується. Дітей до школи приводять та забирають опікун [PERSON] та його дружина [PERSON] . Протягом 2020-2023 років мати дітей [PERSON] із заявами щодо повернення на виховання в родину малолітніх [PERSON] та [PERSON] до служби, органу опіки та піклування м. Черкаси або суду не зверталася. 31.01.2024 мати малолітніх [PERSON] на засіданні Комісії повідомила, що на даний час працює робітником у КП «Благоустрій», із її заробітку здійснюються відрахування на оплату аліментів, вона почала робити ремонт у помешканні, спиртними напоями не зловживає. Дітей не бачила три роки, з моменту їх відібрання, через перешкоджання колишньої свекрухи у зустрічах та телефонних дзвінках дітям. Проте, пояснити чому за три роки не зверталася до служби або суду щодо перешкоджання у побаченнях з дітьми та повернення дітей на виховання до себе у родину громадянка [PERSON] не змогла. Зазначила, що на даний момент не готова забрати дітей, так як здійснює ремонт у квартирі. Відповідно до висновку виконкому Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування від 07.02.2024 №875-01-21, позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей буде відповідати найкращим інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . Як зазначено у Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки, факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ч.ч. 1-4, 6 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Під час розгляду справи встановлено факт системного, протягом тривалого часу, невиконання матір`ю (відповідачем по справі) обов`язку по вихованню дітей та відсутності її намірів, бажання і у подальшому займатись питаннями виховання та утримання синів; матір дітей взагалі не вчиняла жодних дій та заходів, направлених на виконання нею батьківських обов`язків щодо своїх дітей і таких намірів не має на час розгляду справи, враховуючи, що відповідач обізнана про судове провадження по справі, отримала всі процесуальні заяви та документи, брала участь в одному із підготовчих засідань, але в подальшому в судові засідання не з`являлася і не повідомляла про поважність причин своєї неявки. Крім того, не скористалася правом на отримання нею правничої допомоги під час розгляду справи. При цьому, не скористалася й правом подати відзив на позов, докази на спростування доводів позивача. На думку суду, відповідач, як матір дітей, не виконує батьківські обов`язки щодо своїх дітей, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, проблемами, не приймає участі у вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дітей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не відвідує і взагалі не спілкується з синами без поважних причин, не забезпечує їм необхідне матеріальне утримання, маючи заборгованість по аліментам, що вказує на те, що вона свідомо ухиляється та фактично самоусувається від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від неї причин. Крім того, відсутні відомості, які б свідчили про те, що опікун дітей чи інші особи, чинять будь-які перешкоди у спілкуванні матері з дітьми. Таким чином, суд вважає, що мати мала всі достатні та реальні можливості спілкуватися із дітьми та виховувати їх. Також, суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування від 07.02.2024 необґрунтованим і таким, що суперечить інтересам дітей. Також суд погодився із позицією сторони позивача про недоцільність заслуховувати думку дітей з питань, що стосуються їхнього життя, щодо вирішення спору про позбавлення їхньої матері батьківських прав, оскільки це може призвести до їхнього психологічного травмування, враховуючи, що діти мають погані спогади про життя із матір`ю, а на цей час вже три роки проживають у сім`ї опікуна, їм створені всі належні умови для життя, навчання, розвитку тощо. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , є наслідком винної поведінки відповідача [PERSON] , а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно дітей. При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дітей, а навпаки, буде повністю відповідати їхнім найкращим інтересам. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Приймаючи таке рішення, суд вважає, що воно є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах дітей. Крім того, слід звернути увагу на те, що ч. 1 ст. 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі до суду цього позову, то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved