Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, треті особи: приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Нінель, [PERSON] , в якій просить: 1) визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; 2) визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] - мати позивача [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , позивач мала намір звернутися до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, знаючи, що у неї є 6 місяців для даного звернення. Після 24 лютого 2022 року позивачу було відомо, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Позивач неодноразово\~намагалася звернутися\~з заявою\~про прийняття\~спадщини до\~нотаріуса,\~але у\~зв`язку з\~військовою агресією\~російської федерації\~проти України, були відключені державні реєстри, часте та тривале вимкненням світла, у зв`язку з чим, вона не могла подати дану заяву. 22.02.2024 року позивач звернулася до приватного нотаріусу Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В. для прийняття спадщини після смерті матері, однак отримала відмову у вигляді постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. 22.02.2024 під час звернення з заявою про прийняття спадщини від Приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Нінель позивачу стало відомо, що існує Заповіт померлої [PERSON] , але зміст Заповіту їй не відомий, так як нотаріус повідомив їй, що це є конфіденційна інформація. Позивач вважає, що зазначені вище обставини були значною перешкодою у здійсненні її Конституційних прав в тому числі і права на своєчасне оформлення спадщини і звернення до нотаріальної контори. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, надавши заяву в якій просить провести судове засідання без її участі, на задоволенні позовної заяви наполягає. Представник відповідача Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Нінель у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій просить провести судове засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2021. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2011, [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [PERSON] . З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2024 №108/02-31 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що звернулася до нотаріуса поза межами встановленого строку для прийняття спадщини з заявою про прийняття спадщини. 22.02.2024 була заведена спадкова справа №25/2024, що підтверджується копією Спадкової справи №25/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Зі спадкової справи вбачається, що 13.04.2013 [PERSON] , [INFO] , було складено та підписано Заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №1103, згідно якого [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження: на належні їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 5,6982 га, яка розташована на території Надеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер 6320684500:02:000:0175 та земельну ділянку площею 5,9108 га, яка розташована на території Надеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер 6320684500:02:000:0176, призначила спадкоємцем [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Заповітом від 13.04.2013, зареєстрованим в реєстрі за №1103. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.02.2024 №113/02-31 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що звернувся до нотаріуса поза межами встановленого строку для прийняття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30.05.2008\~року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилається на те, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено режим воєнного стану, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом ПрезидентаУкраїни№ 64/2022 введено воєнний стан. Режим воєнного стану триває і до цього часу. На території України ведуться активні бойові дії. Велика частина Харківської області перебувала в окупації. Громадяни України, в свою чергу, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права, передбачені законом. Позивач є спадкоємцем за законом [PERSON] , померлої [INFO] , та мала намір прийняти спадщину в установлений законом 6-місячний строк, але була позбавлена можливості це зробити, у зв`язку з введенням воєнного стану. З урахуванням введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем у 6 місяців становив до 18.05.2022. Станом на 18.05.2022 була чинною постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 року (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 480 від 19.04.2022), згідно з п. 3 вказаної постанови на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. 09.05.2023 року постановою Кабінету Міністрів України №469 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 року виключено. Тобто, повернуто шестимісячний строк для прийняття спадщини. Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України). Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору. Верховним судом в постанові по справі № 580/1300/22 від 18.01.2023 року було роз`яснено, що «69. Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вказано, що юридичну визначеність слід розуміти через такі її складові елементи: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування). 70. У Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020також зазначено, що кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права. 75. Також колегія суддів зазначає, що поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання. 76. Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими. 79. Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними факторами для спадкоємця щодо неможливості вчинення цих дій. Суд також зазначає, що після введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, реалізація права на спадкування ускладнилася через масову евакуацію громадян, відключення державних реєстрів, проблем зі зв`язком та транспортом, загрозою ракетних ударів, частим та тривалим вимкненням світла. При цьому, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані обставини, пов`язані із введенням воєнного стану в державі у поєднанні з непередбачуваністю існуючого законодавства, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за законом, які, в свою чергу, не залежали від волі позивача та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, а отже, наявні підстави для ефективного захисту прав та інтересів позивача шляхом надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, суд зазначає, що з матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцем за Заповітом є [PERSON] , який не є відповідачем по справі та не залучений в якості співідповідача. Також, з матеріалів спадкової справи №25/2024, заведеної 22.02.2024, вбачається, що [PERSON] має намір прийняти спадщину за Заповітом від 13.04.2013, який зареєстровано в реєстрі за №1103. Згідно з вимогами ст.ст. 50, 51 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Як вбачається зі змісту зазначених статей, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Тобто, визначення кола відповідачів, предмета та підстав спору є диспозитивним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який відповідно до визначеного у ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства щодо справедливого та ефективного розгляду справи виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Очевидно, що за такого формулювання позовних вимог особою, питання про права та обов`язки яких вирішується судом у розглядуваній справі є, окрім Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, [PERSON] , як особа, на яку було складено заповіт. Позивач у цій справі клопотань про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, [PERSON] , не заявляв. При цьому відсутність серед відповідачів [PERSON] , відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених у ст.ст. 12, 13 ЦПК України перешкоджають суду за неповного складу учасників справи розглянути по суті доводи позову щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. Тому, позовна вимога щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини за Заповітом не підлягає задоволенню, у зв`язку з не залученням в цій частині позивачем до участі у справі іншого співвідповідача. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial