Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

07.08.2023 р. позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 11.11.2022 року між відповідачкою та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укладено договір №456164-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 16\~000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідачки № [NUMBER] зазначеної позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Зазначають, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості, в зв`язку з чим станом на 27.07.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 703,26 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 15\~640,00 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 32 663,26 грн., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 2 400,00 грн. Просили стягнути з відповідачки на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором кредиту №456164-КС-001 від 11.11.2022 року в розмірі 50 703,26 грн., а також стягнути понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2147,20 грн. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2023 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.08.2023 р. до суду надійшло клопотання відповідачки про витребування доказів, про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту підписання нею кредитного договору та отримання кредитних коштів, а також не надано доказів на підтвердження розміру наданого кредиту, в зв`язку з чим відсутня можливість перевірити розмір нарахованих сум боргу та процентів. На підставі викладеного просила в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2023 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. На виконання ухвали суду від 16.10.2023 р. на адресу суду 25.10.2023 р. надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів. 26.10.2023 р. на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про доручення письмових доказів. 30.10.2024 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача в якому повністю не погодився з викладеними доводами відповідача, вважаючи їх надуманими та необґрунтованими. Вважає, що відзив ґрунтується лише на припущеннях відповідачки, оскільки на обґрунтування своїх заперечень відповідачкою не надано жодного доказу. З урахуванням викладених обставин в позовній заяві та наданих письмових доказів, просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не з`явився. 19.01.2024 р. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами, не заперечують проти винесення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, що надійшла до суду 29.08.2023 р. в якому просила розглянути справу у її відсутності. Крім того про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно, належним чином на електрону адресу відповідача, SMS-повідомлення згідно довідок про доставку електронного листа та SMS-повідомлення (а.с.173-176,185-187,192-195) та засобами поштового зв`язку, відповідно до поштових повідомлень (а.с.168-169,188-189,196-199), що повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» «за спливом терміну зберігання». Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.11.2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №456164-КС-001 про надання кредиту, яку вона прийняла. 11.11.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора UA-6453 через телекомунікаційну систему, у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено електронний договір №456164-КС-001 про надання кредиту, що підтверджується копіями: договору про надання кредиту (а.с.18-25), пропозиції (оферти) (а.с.26-33), прийняття пропозиції (акцепту) (а.с.34-41), візуальної форми послідовності дій клієнта (а.с.42-43), анкетою клієнта (а.с.44), крім того наданим представником позивача звукозаписом телефонної розмови між відповідачкою [PERSON] та оператором кол-центру ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», витягу з УБКІ, щодо приналежності та відповідності особистих даних відповідача із вказаними даними у кредитному договорі (а.с.134). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 16 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідачки № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про перерахунок коштів 11.11.2022 р. (а.с.45) та листом щодо переказу коштів [PERSON] (а.с.146), зі строком кредиту 16 тижнів та датою повернення кредиту 03.03.2023 року. Відповідно до пп.2.4 та 2.5 п.2 договору кредиту плата за користування кредитом за стандартною процентною ставкою фіксована та становить 2.000000000 процентів за кожний день користування кредитом, а комісія за надання кредиту становить 2\~400,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту [PERSON] , на виконання умов договору, здійснила часткову оплату на загальну суму 560,00 грн., тобто, вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту (а.с.14-17). Однак, відповідачка свої зобов`язання в повному обсязі перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, у зв`язку з чим станом на 27.07.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 703,26 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 15 640,00 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 32 663,26 грн., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 2400,00 грн. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків оформлена в електронній формі. Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електрону комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Пунктом 6 вище зазначеного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір. Приписами ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювального у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доводи відповідачки викладені в відзиві не знайшли свого обґрунтування, оскільки такі спростовуються іншими доказами дослідженими судом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2147,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved