Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] \~та дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у твердій грошовій сумі по 3500,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з часу подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що за час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Зазначає, що дочка [PERSON] , являється дитиною з інвалідністю до 18-ти років, їй призначена державна соціальна допомога, і законним представником дитини з інвалідністю є вона, оскільки дитина має особливі потреби у матеріальному забезпеченні та потребує постійного догляду. Позивач працевлаштуватися немає можливості, оскільки дочку залишати не можна, у зв`язку з її станом здоров`я. Упродовж останніх шести місяців відповідач матеріально не забезпечує сім`ю, не цікавиться і не займається вихованням дітей, тим самим самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Окрім того, дочка [PERSON] потребує періодичного обстеження і лікування. З огляду на відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків позивач змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Оскільки для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач, який є здоровим, працездатним та таким, що отримує постійний дохід, може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Будь - яких інших процесуальних дій не проводилося. 11\~березня 2024\~року \~представником відповідача\~подано відзив\~на позов,\~ в\~якому вказує, що наданий час сторони проживають окремо, а малолітні діти разом з позивачем. Зазначає, що відповідач являється інвалідом 3 групи, з діагнозом вроджена лійкоподібна деформація грудної клітки третього ступеня. Отримує державну соцільну допомогу в зв"язку з інвалідгістю і це є єдиним доходом, який він отримує. Окрім того, на утриманні відповідача перебувають двоє батьків, які являються пенсіонерами, мама є інвалідом 2 групи. Відповідач, як син, допомагає матеріально своїм батькам, оскільки вони є пенсійного віку, а пенсії на харчування проживання та лікування їм не вистачає. На даний час відповідач немає можливості сплачувати аліменти в такій твердій грошовій сумі як вимагає позивач, оскільки він ніде не працює, а лише отримує 2\~361,00 грн соціальної допомоги. Проте, не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків по матеріальному забезпеченню дітей, а при можливості буде допомагати їм матеріально (а.с.25-31). 14\~березня 2024\~року представником\~позивача подано\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~зазначає,\~що на\~твердження відповідача,\~що його\~батьки потребують\~допомоги,\~жодних доказів\~ не\~надано.\~Щодо долученого\~акту обстеження\~за №18\~від 04\~березня 2024\~року,\~зазначає,\~що там\~лишень вказано,\~що відповідач\~зареєстрований та\~проживає разом\~із батьками.Однак даних\~про те,\~що [PERSON] \~здійснює догляд\~за батьками\~та те,\~що вони\~потребують саме\~його догляду\~не зазначено.Крім того, відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності в нього соціальних зобов`язань, які могли б бути враховані судом при винесенні рішення. Наявність у відповідача батьків-пенсіонерів не звільняє його від обов`язку допомагати позивачу утримувати їх спільних дітей та аж ніяк не свідчить про те, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному у позовній заяві. Також відповідачем долучено довідку про отримання допомоги і останній посилається на те, що соціальна допомога є єдиним видом доходу, однак це свідчить виключно про отримання відповідачем соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю та не є підтвердженням усіх його доходів. Відтак відповідач є молодою, працездатною особою і має можливість заробляти своєю працею кошти, тому спроможний забезпечити кошти на власне утримання та для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїх дітей, не позбавлений можливості вживати активних заходів і для працевлаштування (а.с.43-44). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги не визнають, просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Так,\~положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2015 року (а.с.8). Під час перебування у шлюбі в сторін народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають з позивачем (а.с.9-13). Окрім того, дочка [PERSON] є дитиною з інвалідністю, а отже, відповідно до положень\~ст.1\~ЗУ «Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» отримує щомісячно соціальну допомогу (а.с.14; 57-58). Відповідач [PERSON] є батько малолітніх дітей, зобов`язаний їх утримувати до досягнення дітьми повноліття. Відповідач є\~інвалідом 3\~групи та\~отримує щомісячну\~соціальну допомогу\~в розмірі\~з січня\~2024\~року \~2361,00\~грн (а.с.29).\~Також відповідач\~має батьків, які являються пенсіонерами, а мама є інвалідом 2 групи (а.с.31). Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування відповідних захворювань, тощо. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня становить 2563,00 грн., а від 6 до 18 років з 1 січня становить 3196,00 грн. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач отримує соціальну допомогу особі з інвалідністю 3 групи, яка становить 2361,00 грн, однак відповідачем не доведено, що соціальна допомога є його єдиним видом доходу. Відповідач [PERSON] , згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією, має інвалідність 3 групи. Зазначена група інвалідності встановлюється особам, які здатні працювати в полегшених умовах, тобто особа, якій встановлена 3 група інвалідності є працездатною. У зазначеній виписці відсутні жодні обмеження щодо роботи і відповідачем такі не наводяться. Відповідачем та його представником не долучено жодних доказів того, що у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим він не може працевлаштуватись та відповідно сплачувати аліменти у розмірі, які зазначені у позовній заяві. Відтак відповідач спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов`язку утримання своїх дітей. З акту\~обстеження за\~№18\~від 04\~березня 2024\~року вбачається,\~що відповідач\~зареєстрований та\~проживає разом\~із батьками.Проте жодних даних, що [PERSON] має спільний побут з батьками, веде з ними спільне господарство та здійснює догляд за ними, не надано. Крім того, не надано доказів на підтвердження того, що батьки потребують саме його догляду, не вказано доходів батьків та не надано доказів, що вони потребують матеріального забезпечення з боку відповідача. Суд вважає, що наявність у відповідача батьків-пенсіонерів не звільняє його від обов`язку допомагати позивачу утримувати їх спільних дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, якими підтверджується його дійсний майновий стан, зокрема щодо наявності та розміру доходу, наявності на праві власності нерухомого та рухомого майна, тому твердження відповідача про те, що він отримує лише пенсію та наявність в нього батьків пенсіонерів не заслуговують на увагу. Проте, призначаючи аліменти, суд враховує відомості про стан здоров`я відповідача, зокрема, що відповідно до довідки МСЕК, відповідач являється інвалідом 3 групи. З урахуванням викладеного, а також того, що інших утриманців у відповідача немає, суд вважає, що він може виконувати обов`язок по утриманню дітей та сплачувати аліменти, які б забезпечували необхідний життєвий процес та розвиток дітей. Суд, виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності та у відповідності до вимог\~СК України, з врахуванням положень про прожитковий мінімум\~ЗУ «Про державний бюджет», приходить до висновку про те, що з [PERSON] слід стягувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500,00 грн на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті\~6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до\~ст. 129 Конституції України основними\~засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до\~ст. 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Крім того, частиною 2\~ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами 20 лютого 2024 року, то з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial