Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся адвокат Безверхий Андрій Миколайович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13 лютого 2023 року за адресою м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Рачкова та Польовий 1-й провулок сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «CHERY Amulet», р/н [NUMBER] , який належить позивачу у справі та транспортного засобу «Renault Logan», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно звіту висновку ТОВ СК «Альфа-Гарант» вартість (розмір) відновлювального ремонту становить 55 821, 40 гривень. При цьому, ТОВ СК «Альфа-Гарант» 29.06.2023 року здійснило виплату потерпілому у розмірі: 26 730 гривень. Щодо моральної шкоди представник позивача зазначив, що відповідач затягував розгляд справи, усіляко намагався уникнути відповідальності, заперечував свою провину, що призвело до збільшення часу необхідного для відновлення звичного укладу життя позивача, у зв`язку з цим, позивач зазнала моральних страждань. У зв`язку з викладеним представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі: 29 091, 40 гривень, моральну шкоду у розмірі: 20 000 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам надісланою копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, на адресу суду 02.10.2023 року (вх. № 28047) надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача адвокат Марченко В.В. зазначив, що відповідач позов не визнає, щодо заявлених вимог на стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що такі витрати є необґрунтованими, завищеними та не доведені. До відзиву на позову заяву надано договір про надання правової допомоги, чек про зарахування коштів на оплату вартості правничої допомоги, копію фото пошкодженого ТЗ, квитанція на підтвердження направлення документів учасникам провадження (а.с.43-56). Також, 31.10.2023 (вх. № 31587) на адресу суду за підписом представника відповідача адвоката Марченко В.В. надійшли заперечення на позовну заяву. Згідно поданих заперечень представник відповідача зазначив наступне. Щодо висновків, на які позивач посилається в позові, які наведені в постанові Верховного Суду у справі 359/2309/17 від 4 грудня 2019 року, представник зазначив, що таке посилання стороною позивача зроблено лише на частину висновку який цитується навіть з урізанням речення у тій частині яка шкодить позивачу. Проте повний зміст правової позиції має зовсім інший сенс. В згаданій постанові Верховний суд зазначив наступне. Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля, була застрахована, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Водночас не встановлено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок зазначених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Позивачу було вигідно урізати згаданий висновок оскільки у цій справі немає доказів, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди (яка, до речі, теж не визнається) виникла внаслідок несплати страховиком франшизи, втрати товарної вартості, або через перевищення страхового ліміту. Тобто до суду не подано доказів, які підтверджують обставини з виключного переліку підстав, який зазначено в висновку Верховного Суду. Позивач просить суд врахувати цей висновок повністю під час ухвалення рішення у справі. Щодо документу, який позивач називає Висновком від 12.04.2023 №33-D/12/88 - представник зазначав, що наданий документ має іншу назву, а саме Консультація №33-D/12/88 та складений невідомо ким, без зазначення фамілії, прізвища та без накладання підпису. Отже, з цього доказу неможливо отримати будь-які дані стосовно того чи є ця невідома особа, яка склала Консультацію №33-D/12/88, суб`єктом оціночної діяльності чи ні. А тому цей доказ, з огляду на приписи ст. 79 ЦПК України, не є достовірним, оскільки з нього не можна зробити висновок про реальний розмір матеріального збитку. Крім іншого, представник зазначив, що з урахуванням недостовірного доказу "Консультація №33-D/12/88" та тією обставиною, що відповідач не викликався для проведення автотоварознавчої експертизи, можна дійти висновку, що була досягнута домовленість між потерпілим (позивачем) та страховиком щодо узгодження розміру страхового відшкодування, в якій відповідач не брав участь та не мав можливості заперечувати, зокрема, щодо розміру для відшкодування страховиком сум та оплати вартості, наприклад, непошкодженої лівої фари (неушкодженість лівої фари автомобіля з державним номером [NUMBER] після ДТП підтверджується фото та з матеріалів справи 523/3636/23, в рамках якої відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності). Згідно з правовою позицією Верховного суду від 6 жовтня 2021 у справі 362/3043/18 Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди й сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком. Отже, з огляду - на відсутність доказів розміру оціненої майнової шкоди, - те що в домовленості між потерпілим (позивачем) та страховиком щодо розміру страхового відшкодування відповідач не брав участь, - принцип рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), на відповідача не може бути покладено обов`язок покриття недоплаченої страховиком суми, оскільки відповідач не брав участь у домовленості потерпілого (позивача) та страховика про зменшення страхової виплати, яка, до речі, є меншою встановленого полісом страхування ліміту в 130000 грн. Щодо моральної шкоди, представник зазначив, що на підтвердження розміру моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджує дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого, це можуть бути висновок спеціаліста психолога або висновок судового експерта психолога, показання свідків (свідчення друзів, колег), характеристика з місця роботи, виписки з лікарні, якщо потерпілий звертався по допомогу до лікаря невролога чи психіатра, рахунки від приватних психологів чи проходження спеціальних курсів реабілітації. З урахуванням викладеного представник позивача зазначив, що позов є недоведеним та не обґрунтованим, позивачем на надано належних та допустимих доказів відповідно до вимог ЦПК України. Просив врахувати та зазначив, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди треба відмовити з огляду на недоведеність. В обґрунтування моральної шкоди також зазначено, що позивач була змушена звернутися до адвокатів та судових органів для доведення своєї невинуватості у ДТП, що порушило її нормальні стосунки з людьми, принизило в очах близьких людей та викликало недовіру у родичів. Згідно з протоколу ААД №428686 під час ДТП 13.02.2023 автомобілем позивачки керувала інша людина, але не позивачка. Саме тому питання щодо наявності вини позивачки в ДТП, що сталося 13.02.2023, ніколи в судових органах не досліджувалось. В сукупності зазначені підстави не підтверджують розмір моральної шкоди. Щодо стягнення судових витрат, які пов`язані з розглядом іншої справи, де позивач мав інший статус, а справа розглядалась за правилами іншого судочинства та компенсація цих витрат регламентована статтею 275 КУпАП. Через те судові витрати, які були понесені в іншій справі, не є таким, що пов`язані з розглядом цієї справи і повинні відшкодовуватись за правилами процесуального закону за яким розглядалися справи про винуватість учасників ДТП. Також, заявлені до компенсації витрати не були обов`язковими, а тому не є такими, що були неминучими, за виключенням гонорару за складання позову у цій справі. Підсумовуючи наведене, з огляду на бездоказовість розміру завданої шкоди, надуманість моральної шкоди, заявлення судових витрат які мають відшкодовуватися за правилами іншого судочинства, відповідач просить суд: відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. До письмових заперечень представником відповідача надані: копія протоколу у справі №523/3636/23, фото розташування пошкоджень автомобіля ВН 6885 СР та докази на підтвердження направлення іншим учасникам провадження (а.с.63-70). Чергове судове засідання у справі призначено на 29.04.2024 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 29.04.2024 року (вх. № 3007) надійшло клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.87). Представник відповідача [PERSON] адвокат Марченко В.В. також звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи без участі сторони відповідача (а.с.88-89). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, позивач та представник відповідача звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог, відзив та заперечення щодо позову в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 13 лютого 2023 року за адресою м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Рачкова та Польовий 1-й провулок сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «CHERY Amulet», р/н [NUMBER] , який належить позивачу у справі та транспортного засобу «Renault Logan», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведенню. Представник позивача зазначає, що згідно звіту висновку ТОВ СК «Альфа-Гарант» вартість (розмір) відновлювального ремонту становить 55 821, 40 гривень. При цьому, ТОВ СК «Альфа-Гарант» 29.06.2023 року здійснило виплату потерпілому у розмірі: 26 730 гривень, а відтак просить стягнути з відповідача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, що становить: 29 091, 40 гривень. Судом встановлено, що страховиком потерпілому виплачено 26 730 гривень (а.с.18). Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини другої статті 416 ЦПК України та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковими для застосування судами. Відповідно до Постанови від 14 грудня 2021 року по справа № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну зіткненням транспортних засобів (взаємодії джерел підвищеної небезпеки), зазначивши про таке. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного. На підтвердження вартості матеріального збитку завданого ТЗ «CHERY Amulet», р/н [NUMBER] , стороною позивача надано лист Консультація №33-D/12/88, згідно якого вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно ремонтної калькуляції становить 55 821, 4 грн. (а.с.15, 16-17). Щодо доказів наданих на підтвердження вартості матеріального збитку суд зазначає наступне. Згідно наказу\~від 24.11.2003\~року №\~142/5/2092\~«Про затвердження\~Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів\~Розділом IV передбачені вимоги до оцінки КТЗ та викладення її результатів, а саме: 4.1. Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. 4.2. Виходячи з мети оцінки здійснюються всі процедури в межах методів оцінки, визначених цією Методикою. У разі визначення неринкової бази оцінки звіт (акт) чи висновок має містити перелік можливих обмежень щодо застосування результатів оцінки. Особливості виконання оцінки КТЗ під час здійснення судової експертизи та оформлення її результатів визначаються процесуальним законодавством та нормативно-правовими актами про судову експертизу. 4.3. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта). 4.4. У звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. 4.4.1. Висновок експерта складається з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством. 4.5. Найменування складових частин КТЗ, що наводяться в звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, повинні відповідати термінології, яка застосовується в нормативно-технічній документації. Формули в розрахунках наводяться у загальному вигляді, а також з числовим значенням параметрів, розкривається зміст кожного символу та вказується його числове значення, одиниця виміру. Усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, зазначаються з посиланням на джерело їх отримання. Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки. 4.6. Якщо для виконання оцінки КТЗ необхідні додаткові відомості, оцінювач, експерт повинен надати замовникові оцінки клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для надання висновку, якщо інше не передбачено в договорі про проведення оцінки КТЗ. Клопотання повинно бути направлено замовнику оцінки протягом п`яти днів з дати надходження документів або з дати укладання договору про виконання оцінки КТЗ. У разі ненадання необхідних даних протягом місяця замовнику повідомляється про неможливість проведення оцінки. \~ \~ \~ \~Отже, з огляду на зазначене суд погоджується з запереченнями відповідача щодо невідповідності надано стороною позивача доказу щодо визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику пошкодженого ТЗ, оскільки «Консультація №33-D/12/88» не є належним доказом на підтвердження вартості матеріального збитку, крім іншого, даний документ не підписано особою, яка його виготовила, він не містить печатки та/або будь-яких інших відомостей щодо суб`єкта його складення. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної матеріальної шкоди в розмірі: 29 091, 40 задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) небезпеку для життя і здоров`я, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірах 20 000 гривень. Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що для застосування того чи іншого способу захисту, суд має встановити характер спірних правовідносин, права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та факт їх порушення відповідачами. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах законодавства України. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судом не вирішується питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, а відтак судом не досліджуються докази щодо вимог про стягнення витрат з надання правової допомоги. Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~положень ст.\~76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~вимог ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом; докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінює усі докази в сукупності. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed