Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

23.11.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, у якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі зареєстрували шлюб 23.11.2006 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , 2009 р.н., та [PERSON] , 2012 р.н. З початку повномасштабного вторгнення сторони та їх діти виїхали за межі України. Протягом останніх років відносини між подружжям поступово погіршувались, в результаті чого між сторонами зникло порозуміння. Будь-які спроби примиритись не дали позитивних результатів, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки в родині. Позивачка вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей подружжя, тому вважає за необхідне розірвати шлюб. Ухвалою суду від 13.12.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Ухвалою суду від 22.01.2024 року признане проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 30.01.2024 року сторонам наданий строк для примирення терміном три місяці до 30.04.2024 року включно та відкладене судове засідання на 01.05.2024 року о 09 год. 30 хв. Ухвалою суду від 01.05.2024 року відновлене провадження у справі в зв`язку із закінченням наданого судом строку для примирення подружжя. 19.12.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у якому відповідач зазначає, що сторони фактично не припинили шлюбних відносин, проживають разом, ведуть спільне господарство. Між подружжям складні відносини, але не все так погано. Відповідач вказує, що разом із дружиною вони прикрашали будинок гірляндами, ходили в ліс по ялинку, разом прибирають, їздять за покупками, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет. Сторони проживають разом в будинку зі спільними дітьми, кожен має свою кімнату і сварок немає. Відповідачу нарешті запропонували роботу вахтовим методом. Подружжя осмислить взаємні вимоги, перевірить стосунки часом. За 17 років спільного життя подружжя ніколи не розлучалось, завжди були разом. Діти не хочуть або батьки розлучились, а для відповідача найголовнішим є його родина. До початку проведення судового засідання позивачка звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 23.11.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони маю двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 9). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В процесі розгляду справи за клопотанням відповідача судом було надано сторонам строк для примирення, однак вбачається, що сторони примирення не досягли, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу та відповідно не має наміру поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. У позові позивачка вказує, що збереження шлюбу суперечить, зокрема, її інтересам, і у суду відсутні підстави для сумніву у таких твердженнях позивача, адже навіть наданий сторонам строк на примирення не призвів до відновлення стосунків, що вказує на дійсну волю позивача, свідоме та обдумане рішення жінки розірвати шлюб. Позивачка не має наміру відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, при цьому примушування, а ні чоловіка, а ні жінки до шлюбу є неприпустимим. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved