Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

16 січня 2024 року позивачка [PERSON] , звернулася до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горая Олега Станіславовича, №61887 від 05 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. перебуває виконавче провадження [NUMBER], відкрите 14.01.2021 року з примусового виконання виконавчого напису №61887 від 05 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з позивачки на користь ТОВ "ФК "АЛАНД" заборгованість за кредитним договором №2002549274 від 05 лютого 2013 року за період з 01 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року в розмірі 22 347,75 грн., в тому числі : прострочене заборгованість за сумою кредиту 17 664,07 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 4 183,68 грн.; за вчинення виконавчого напису 500 грн. Позивач наголошує, що заборгованість за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису нотаріуса була спірною, необґрунтованою та безпідставною, вказаний Кредитний договір нотаріально не посвідчувався, письмових вимог (повідомлень) від ТОВ «ФК «АЛАНД» вона не отримувала та ніколи не укладала будь-які кредитні договори з відповідачем ТОВ «ФК «АЛАНД». Виконавчий напис нотаріусом усупереч вчинено на підставі кредитного договору №2002549274 від 05 лютого 2013 року, який не посвідчений нотаріально, а укладений у простій письмовій формі. Зі змісту виконавчого напису №61887 від 05 жовтня 2020 року вбачається, що за написом стягнення заборгованості за кредитним договором №2002549274 від 05 лютого 2013 року, укладеним з ПАТ "ОТП Банк" правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами №19/09/16 від 19 вересня 2016 р. є ТОВ "Фінансова компанія "Кредіт-Капітал", правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №01/02/2017-01 від 01 лютого 2017 р. є ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал", правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/082020-КА від 11 серпня 2020 р. є ТОВ "ФК "АЛАНД". Позивачка зазначає, що їй не було до 10 січня 2024 року відомо про кредитну заборгованість перед ПАТ " ОТП Банк" та про неодноразове відступлення права вимоги, в тому числі відповідачеві. Позивачка зазначає, що між позивачкою та ПАТ "ОТП Банк" 05 лютого 2013 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №2002549274. За умови вказаного договору позивачці був наданий споживчий кредит на суму 10 760 грн. на строк 36 місяців, тобто до 05 лютого 2016 року. Свої зобов`язання за вказаним договором позивачка виконала, кредитор ПАТ "ОТП Банк" ні до 05 лютого 2016 р. ні після закінчення строку дії кредитного договору жодних претензій з приводу неналежного виконання позивачкою кредитних зобов`язань не висував. Відповідач ТОВ "ФК "АЛАНД" нарахувало заборгованість за період з 11.08.2020 року по 14.08.2020 року, тобто за межами строку дії кредитного договору та позовної давності. За такого зазначена у виконавчому написі заборгованість відповідачем нарахована неправомірно, а тому не була безспірною. Тому зважаючи на строки позовної давності у даних кредитних зобов`язаннях, право вимоги про стягнення заборгованості (у разі її наявності) виникло з 05 лютого 2016 р., а тому з дня виникнення права вимоги на момент вчинення виконавчого напису 05 жовтня 2020 року минуло більше трьох років. З цих підстав позивачка просить суд визнати виконавчий напис №61887 від 05 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем, таким що не підлягає виконанню. За результатами розгляду зазначеної цивільної справи також просить суд здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на свою користь 5 816,80 грн, у тому числі: 1 211,20 грн. на сплату судового збору, 605,60 грн. на сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, 4 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Разом з позовом, позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності. Обґрунтоване дане клопотання тим, що позивачка дізналася про існування спірного виконавчого напису, лише в останніх числах грудня 2023 року, коли за її місцем роботи а саме до Комунальної установи "Доманівський освітньо - культурний центр" Доманівської селищної ради надійшло повідомлення приватного виконавця Мельника Ю.А. За №1-АЛ-4299 від 27.10.2023 року про здійснення відрахувань у розмірі 20 % з заробітної плати позивачки на користь ТОВ "ФК"АЛАНД". При цьому саме повідомлення не містило вичерпні дані про підстави та остаточний розмір відрахувань. 09 січня 2024 р. представник позивача - адвокат Вадовською А.В. був надісланий адвокатський запит приватному виконавцеві Мельнику Ю.А. 10 січня 2024 року приватний виконавець Мельник Ю.А. електронною поштою надіслав копії документів виконавчого провадження, серед яких копії виконавчого напису приватного нотраіуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горая О.С. №61887 від 05 жовтня 2020 року та кредитного договору. Тобто про існування виконавчого напису нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горая О.С. №61887 від 05 жовтня 2020 року позивачці стало відомо лише 10 січня 2024 року, тобто після спливу трирічного строку після його вчинення, що у розумінні ст. 257 ЦК України, є підставою для його продовження. У зв`язку з цим, позивачка наполягав на визнанні поважними причини пропуску строку позовної давності. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, на підставі заяви позивачем [PERSON] було подано клопотання про забезпечення позову, ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 17 січня 2024 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №61887 від 05.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 22 347,75 грн. до завершення розгляду судом цивільної справи №475/36/24 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] подали заяву в якій просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД» свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, причину своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся. Заперечень, пояснень або заяв з процесуальних питань до суду від виконавця не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А., у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заперечень, пояснень або заяв з процесуальних питань до суду від виконавця не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №61887 яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №2002549274 від 05 лютого 2013 року, укладеним із Акціонерним товариством «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ: 21685166), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №19/09/16 від 19 вересня 2016 року є ТОВ "Фінансова компанія "Кредіт-Капітал", правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №01/02/2017-01 від 01 лютого 2017 р. є ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект - Капітал", правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/082020-КА від 11 серпня 2020 р. є ТОВ "ФК "АЛАНД". Строк платежу за вказаним договором настав 05 лютого 2013, боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року становить 21 847,75 грн, з яких: 17 664,07, 00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4 183,68 грн - прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, за винесення зазначеного виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 500 грн гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, 14 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження [NUMBER] та проводиться стягнення коштів з боржника [PERSON] . Повідомленням приватного виконавця " 1-АЛ-4299 від 27.10.2023 р. направленого на адресу Комінальної установи "Доманівський освітньо - культурний центр" Доманівської районної ради Миколаївської області, в якому зазначено про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20 відсотків з боржника [PERSON] на користь ТОВ "ФК "АЛАНД". З копії Договору про надання споживчого кредиту №2002549274 укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] від 05 лютого 2013 року вбачається, що договір укладений в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, на умовах платності, строковості та повернення. Суд зважає, що положення ч. 1 ст. 18 ЦК України визначає, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, яку вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01листопада 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, скасовано пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 зазначено, що у зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету Міністрів України N662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року в редакції від 29 листопада 2001 року. Вказаною редакцією було передбачено вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином, як на момент вчинення нотаріусом Гораєм О.С. спірного виконавчого напису, так як і на час розгляду справи, обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису за договором є нотаріальне посвідчення такого договору. Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що Договорів про надання споживчого кредиту №2002549274 укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] від 05 лютого 2013 року, посвідчувався нотаріально. Відомостей про нотаріальне посвідчення згадуваного договору в самому виконавчому написі не зазначено. Відповідачем вказаний факт також не доведено. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що і мало місце у даному випадку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 по справі №754/9711/14-ц та застосований у постанові Верховного Суду від 27березня 2019 року по справі №137/1666/16-ц. Таким чином, суд зважає, що протягом усього часу розгляду справи в суді стороною відповідача, відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимість доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Житомирського нотаріального округу Гораю О.С. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Так само відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час та не була погашена боржником. Суд звертає увагу і на те, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, а також сума процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банку про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд,

Outcome: approved