Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту № 5540100, укладеним 14.02.2022 між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС Україна», у розмірі 50496,60 грн., нараховані відсотки за період з з 14.11.2022 по 12.01.2023 у розмірі 15960,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 5540100 про надання споживчого кредиту. Вказує, що зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складала 14000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, дата повернення кредиту 09.02.2023. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 14000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів перед кредитором не виконав. У період з 01.05.2022 по 13.11.2022 були здійснені нарахування за стандартною процентною ставкою. 13.05.2022 відповідач здійснив платіж на рахунок кредитора в розмірі 306,46 грн. 05.07.2022 за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 18387,60 грн. та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час міг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено в особистий кабінет споживача. Проте відповідач наданою можливістю не скористався. 23.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладений договір факторингу№ 29-05/2023-Ф, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена та становить 50496,60 грн. Позивачем нараховані відсотки в межах строку дії договору за період з 14.11.2022 по 12.01.2023 за ставкою 1,90%, у розмірі 15960,00 грн. Ухвалою суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи, завчасно та належним чином, правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Згідно з положеннями ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ч.4 ст.223, ст.280\~ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у\~разі неявки\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи\~чи в\~разі якщо\~відповідно до\~положень цього\~Кодексу розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 5540100 про надання споживчого кредиту (а.с.38-43). Договір укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 (а.с. 51-60). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. За умовами договору сторони передбачили суму кредиту в розмірі 14000,00 грн (п.1.3. кредитного договору), строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4. договору). Стандартна процентна ставка 1,99 % в день у межах строку кредиту. Відповідно до п.1.6 договору метою кредиту є споживчі (особисті) потреби. Згідно з умовами п.2.1 договору, кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дата надання кредиту: 14.02.2022 або 15.02.2022 (п.2.2 договору). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 14000,00 грн, шляхом зарахування 14.02.2022 грошових коштів на платіжну картку №\~ [NUMBER] , що підтверджується листом АТ «ПУМБ» від 31.05.2023 № КНО-20.4/73 (а.с.9-11). Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 50496,60 грн., з яких: 14000,00 грн тіло кредиту, 36496,60 грн. нараховані проценти за період з 01.05.2022 по 13.11.2022 . Даний факт підтверджується карткою обліку за договором № 5540100 від 14.02.2022 (а.с.25-36). Судом також встановлено, що 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» був укладений договір факторингу № 29.05/23-Ф, згідно з умовами якого від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 46-49). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2023 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5540100, в загальному розмірі 50496,60 грн, з яких: 14000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 36496,60 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 45). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору (а.с.24). Позивачем також нараховані відповідачу відсотки за користування кредитними коштами в межах строку договору, за 60 календарних днів, з 14.11.2022 по 12.01.2023, за стандартною ставкою 1,90% в день, на загальну суму 15960,00 грн. Розрахунок відсотків наведений позивачем у позові. У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на день подання позову, відповідач має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі 66456,60 грн. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року (справа № 524/5556/19) викладені такі висновки щодо укладення кредитного договору в електронній формі. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.» Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до п.1.1 наданої позивачем копії Договору про надання споживчого кредиту №5540100 від 14.02.2022, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і відключення до вебсайту/ІТС Товариства. Вищезазначений договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С775268» 14.02.2022 о 13:16:59 [PERSON] та Директором ТОВ «АВЕНТУС Україна» Довгаль В.В, крім того він містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номера мобільного телефону, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано споживачем. Також в даному кредитному договорі визначені предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Отже, суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в установленому законом порядку був укладений договір про надання споживчого кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 6 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується договором надання споживчого кредиту, договором факторингу, а тому ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» має право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5540100 від 14.02.2022. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що право позивача порушено і воно підлягає відновленню в обраний ним спосіб з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вказує, що у відповідності до положень\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду при зверненні до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2147,20 грн. (а.с. 1). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Надаючи оцінку вимогам про стягнення зі сторін витрат, пов`язаних із правничою допомогою, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.2,3\~ст.123 ЦПК України). Згідно із ч.4\~ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої\~ст.137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надані: копія договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.20-21), звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.37), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 (а.с.17), рахунок на оплату по замовленню № 254/25/12 від 25.12.2023 (а.с.13), платіжну інструкцію № 2421 від 26.12.2023 (а.с.12). З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн. є належно підтвердженими, враховуючи не надання іншою стороною клопотання про зменшення розміру витрат, та враховуючи, що суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved