Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, відповідно до якого спадкодавця залишила їй все своє майно. До складу\~спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З метою оформлення права на спадщину вона звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено й зв`язку із тим, що спірне будиноковолодіння відноситься до типу колгоспного двору, і частка померлої [PERSON] у складі майна колгоспного двору не визначена Просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Юркевич Христина подала суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з`явилася, подали суду заяви, про розгляд справи їхній відсутності щодо позову не заперечили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами». Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 01 червня 1990 року та випискою з інвентаризаційних матеріалів від 12 жовтня 2023 року № 78242 (а.с. 18, 19). Згідно довідки сільського голови Нижньовербізької сільської ради від 05 червня 2023 року № 315 у вказаному будинковолодінні станом на 01 липня 1990 року були зареєстровані та проживали голова колгоспного двору [PERSON] , дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] квартирант [PERSON] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла, про що 17 січня 2000 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за № 5 (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 11 березня 1999 року секретарем виконавчого комітету Мишинської сільської ради Коломийського району (а.с. 15). Згідно вказаного заповіту [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . Позивачка, яка проживала з померлою за однією адресою на день її смерті, вступила в управління спадковим майном та фактично прийняла спадщину. З метою оформлення права на спадщину позивачка, звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса. Проте, постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк Оксани Василівни від 10 січня 2024 року № 6/02-31, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно належить членам колишнього колгоспного двору, частка у складі колгоспного двору померлої Якуб`як не визначена, що унеможливлює визначення складу спадкового майна. (а.с. 17). Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] від 16 листопада 2023 року, його загальна площа його складає 59,4 кв.м., житлова 33,1 кв.м. Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку від 28 березня 2024 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 181\~431 грн (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не взмозі оформити власність через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, а відповідачі не заперечили проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, суд вважає за можливе визнати за ними право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved