Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , Коцюбинська селищна рада Бучанського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено про те, що власником особового рахунку за адресою: [ADDRESS] , є позивач. Дана квартира була одержана сім?єю у складі 5. На даний час квартира належить до житла державного фонду (у приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду не передана). Ордер видавався на сім?ю у складі 5 осіб, а саме: [PERSON] - чоловік; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка (Позивач); [PERSON] - дочка (Третя особа). Актом перевірки житлових умов встановлено, що на даний час в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач на даний час зареєстрований за вказаною адресою, але фактично з 2013 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає та не появляється за вказаною адресою. Станом квартири не цікавиться, витрати по її утриманні не несе. Квартира не обладнана засобами обліку водо- та газо- постачання, а тому витрати за споживання сплачуються, виходячи з встановлених норм споживання та з кількості зареєстрованих осіб. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються і які відповідач не сплачує, не приймає участі в утриманні житла. Таким чином, зазначає про те, що оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участі у спільному побуті, а отже вважається таким, що втратив право користування квартирою. Будинок, в якому знаходиться квартира, перебуває на обслуговуванні в Управлінні житлово-комунального господарства «Біличі». До даного господарства було надіслано адвокатський запит стосовно того чи звертавсь до них [PERSON] , 1984 року народження, із заявою про зберігання за ними жилого приміщення у зв?язку з відсутністю понад шість місяців, а саме квартири [ADDRESS] . З відповіді № 392 від 26.10.2023 року стало відомо, що до Господарства не надходили такі заяви чи рішення суду про продовження строку збереження житлового приміщення. Також Відповідач не звертався до правоохоронних органів стосовно можливого перешкоджання йому у користуванні жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] (відповідь № 11137/аз/109/1402/01-2023 від 16.11.2023 року ВП № 2 Бучанського районного управління НП в Київській області). Таким чином, вказує про те, що жодних перешкод Відповідачу у користуванні квартирою Позивач чи інші особи не створюють. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду від представника позивача надходила заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, просив вимоги позову задовольнити. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення на сайті «Судова влада України». Копія ухвали про відкриття провадження по справі та копія позовної заяви, адресовані відповідачу, повернулися до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. До суду направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, щовласником особового рахунку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Квартира за адресою: [ADDRESS] , була одержана на підставі ордеру № 1240 від 03.09.1981 року. Ордер виданий на сім?ю у складі 5 осіб, а саме: [PERSON] - чоловік; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - дочка. Згідно Акту перевірки житлових умов від 25 серпня 2023 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на даний час зареєстрований за вказаною адресою, але фактично з 2013 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним правом обґрунтовано скористалась позивач як власник особового рахунку квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016р. справа № 6ц-709ці-16) власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Враховуючи вище наведені норми законодавства та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач у квартирі не проживає понад встановлений законодавством строк, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved