Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У січні 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 15 лютого 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 212. В обґрунтування позовних вимог зазначила, 15 лютого 2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя не склалося через протиріччя у поглядах на різні життєві ситуації, різне ставлення до побуту та виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим між позивачкою та відповідачем почали виникати сварки. Через такі обставини позивачка припинила спільне проживання з відповідачем, більше двох років сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу дітей немає. Спільно набутого майна у шлюбі не має. Шлюб, укладений між сторонами, існує формально, тому за таких обставин позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки вважає, що єдиним виходом із ситуації, яка склалася, є розірвання шлюбу. Подружнє життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, оскільки це б суперечило її інтересам. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2024 року цивільну справу направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено [PERSON] строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання сторони не з`явилися, позивачка у позовній заяві просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судове засідання, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини про те, що 15 лютого 2017 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 212. [PERSON] та [PERSON] спільних дітей не мають. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачкою судові витрати у розмірі 1211,20 грн підтверджуються квитанцією № ПН3003281 від 01.02.2024. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved