Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

В лютому 2024 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, вказавши, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак сторони фактично припинили спільне проживання та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом із позивачем, яка не працює у зв`язку тим, що перебуває у відпустці по її догляду до досягнення нею трирічного віку, та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Враховуючи наведене, позивач, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти, просила стягувати аліменти на її утримання як дружини, в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою судді від 01.03.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, натомість від останнього надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на наведене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Статтею 75\~СК\~України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.\~84\~СК\~України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином,\~сімейним законодавством\~передбачено право\~дружини-матері\~на утримання\~чоловіком-батьком\~до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено судом, 17.08.2023 року зареєстрований шлюб між сторони, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відповідне свідоцтво про народження. Батьком згідно означеного свідоцтва вказаний [PERSON] . Встановлено, що позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим отримує допомогу при народженні дитини, що вбачається зі змісту позовної заяви. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, судом враховуються доводи позивача, наведені в позові. При цьому, відповідач будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не з`явився та не спростував позовних вимог шляхом надання належних доказів з приводу свого фінансового становища, стану здоров`я, наявності інших утриманців і т.п. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача, як батька дитини, аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Оскільки малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю, яка, перебуває у відпустці по догляду за ним до досягнення трирічного віку, не має змоги працювати, а також те, що відповідач є здоровою, працездатною особою та має матеріальну можливість утримувати дружину, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 3000грн щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору, тому, з відповідача в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved