Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 51362,32 грн. та судового збору в розмірі 2684,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 18.11.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №2021454101, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Розділ 2 Договору про споживчий кредит №2021454101, передбачає, що попередньо ознайомившись із і погодившись із всіма умовами Угоди, Правил кредитування, Правил користування кредитною карткою та Тарифів банку, які розміщені на інтернет-сайті АТ №ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник погодився на відкриття карткового рахунку та випуск кредитної картки. Відповідно до умов Договору АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операції, здійснених з використанням картки, її реквізитів або без використання кредитної картки. На вказаний картковий рахунок банком було встановлено кредитний ліміт, за користування яким банк нараховує проценти у розмірі 5 % в місяць. На виконання умов договору, банк свої зобов`язання виконав повністю. Згідно зі звітом-розрахунком відповідачем використано кредит в загальному розмірі 30900,00 грн. Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку із чим на дату складання позову, заборгованість відповідача по картковому рахунку за договором про надання споживчого кредиту становить 51362,32 грн., з яких: 30900,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 20462,32 грн. - заборгованість по відсотках. 20 лютого 2024 року на підставі ухвали Саксаганського районного м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2024 року про передачу справи на розгляд іншому суду, позовна заява Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості надійшла до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2024 дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав, що просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає частково, просить застосувати строк позовної давності. Відзиву (заперечень) на позовну заяву до суду не подавала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2018 між AT «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2021454101, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Згідно Розділу 2 кредитного договору №2016603314, попередньо ознайомившись із і погодившись із всіма умовами Угоди, Правил кредитування, Правил користування кредитною карткою та Тарифів банку, які розміщені на інтернет-сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник погодився на відкриття карткового рахунку та випуск кредитної картки. Відповідно до умов Договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операції, здійснених з використанням картки, її реквізитів або без використання кредитної картки. Так, п. 1.1. Кредитного договору встановлено, що Кредит видається Позичальнику у розмірі 19999,00 грн. на придбання товару у продавця. Загальний розмір кредиту 20299,00 грн. Дата остаточного повернення кредиту 18.11.2020 р., строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів. На виконання умов вищевказаного договору AT «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з Звітом-рахунком Відповідачем використано кредит в загальному розмірі: 41 600,00 грн. Також матеріали справи містять докази придбання товару відповідачем за кошти банку, а саме: товарний чек № 003000009146089 від 18.11.2018 року, видаткова накладна № 3000009146089 від 18.11.2018 та копія квитанції постачальника ТОВ «Дієса», з чітким переліком товарів отриманих у кредит і суми вартості за товар, із вказівкою сторін, підписом позичальника-відповідача [PERSON] на видатковій накладній. Матеріалами справи підтверджено отримання [PERSON] платіжної картки АТ «ОТП Банк», а саме: розпискою, на якій відповідач своїм підписом підтвердив видачу та отримання банківської картки, ознайомлення з правилами користування карткою і діючими тарифами АТ «ОТП Банк». Судом встановлено, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем, укладено змішаний кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит на придбання товару у продавця, а також кредит шляхом отримання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом. Позивачем належним чином виконані умови договору та надано відповідачу кредитні кошти. Використання кредитних коштів [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості та відомостями про операції за картковим рахунком. Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань виникла заборгованість в розмірі, яка становить 51362,32 грн., з яких: 30900,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 20462,32 грн. - заборгованість по відсотках. Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2023 року на адресу відповідача АТ «ОТП БАНК» було надіслано досудову вимогу про погашення заборгованості, яку було проігноровано. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Частиною першої статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В зв`язку з тим, що позивачем доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач визнаючи частково позовні вимоги, просила суд застосувати строк позовної давності. Суд вважає такі доводи відповідача безпідставними виходячи з наступного. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 1 статті 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної довності укладається у письмовій формі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наданого звіту-розрахунку заборгованості за кредитним договором, останню плату за кредитом відповідачем було здійснено 12.03.2022, позивач звернувся з позовом 27.12.2023 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, у зв"язку з чим доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності до заявлених позовних вимог, суд вважає безпідставними. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved