Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 19.03.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача - адвокат Калінін Сергій Костянтинович до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ", треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 11377 від 29.04.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість в розмірі 35190 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 2935719 від 23.11.2019 укладеним ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2019 по 31.01.2020. Сума заборгованості за кредитним договором складає 35190,00 грн. Вважає, що виконавчий напис № 11377 від 29.04.2020 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Представник позивача вказав, що позивач не підписував в будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з товариством з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" та сторона позивача констатувала той факт, що наданий\~відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також вказав, що позивач ніколи не визнавав наявність кредитних правовідносин за кредитним договором, на підставі якого вчинений виконавчий напис, а тим більше наявність боргу. Позивач ніколи в будь-який спосіб не отримував одноразовий ідентифікатор, яким ніби то, був підписаний кредитний договір, об`єктивних доказів того, що позивач отримав, а тим більш використав одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору, відповідачем не надано. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Невизнання позову обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 2935719 від 23.11.2019, на підставі якого позивач отримала кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У звязку із невиконанням взятих на себе зобов`язань, за Договором виникла заборгованість, яка не була погашена позивачем. Відповідачем було направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості. Позивач вимогу отримала, але не виконала. Позивач будь-яких заперечень не надав, що свідчить про визнання вимоги в повному обсязі, наслідком чого стало звернення відповідача до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. Позивач не спростувала належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, що запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості. Позивач до матеріалів позовної заяви не долучила доказів, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який він не оспорює. (а.с.89-93). Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення. (а.с.40-43). Ухвалою суду від 20.03.2024 року заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса. (а.с.60,61). У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. 29.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11377, яким звернуто стягнення з [PERSON] , та відповідно якого [PERSON] є Боржником за Кредитним договором 2935719 від 23 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ", ідентифікаційний код юридичної особи 41346335, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 2935719 від 23 листопада 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором 2935719 від 23 листопада 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 24 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, сума заборгованості складає 33390 ,00 (тридцять три тисячі триста дев`яносто гривень 00 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 000,00 (Вісім тисяч гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 25390,00 (двадцять п`ять тисяч триста дев`яносто гривень 00 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок);строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 1 800,00 (Одна тисяча вісімсот гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 35190 грн. (а.с.20 на звороті аркуша). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62302645 при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса № 11377 від 29.04.2020 року про стягнення з позивачки, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості у розмірі 35190 грн. (а.с.14). За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 цього ж Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин. Судом встановлено, що кредитний договір нотаріально не посвідчений. На спростування цього відповідачем нотаріально посвідчений кредитний договір суду не наданий. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц). Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» нотаріусу для вчинення виконавчого напису будь-яких первинних документів на підтвердження безспірності заборгованості не надано. Відповідно до статей12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач у позові стверджує, що спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки при вчинені виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Сам факт подання стягувачем відповідних документів про заборгованість боржника не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 8935 гривень 46 копійок, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18: «з урахуванням того, що виконавчий напис за реєстровим номером №4180 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача 442\~\~426,24 грн. відсутня, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі». Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved