Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перебування сторін у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 25.06.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно, починаючи стягнення з 19.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач [PERSON] призваний по мобілізації у зв`язку з введенням воєнного стану та перебуває на військовій службі, отримує регулярний дохід. Оскільки матеріальний стан відповідача поліпшився, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначеного рішенням Барського районного суду Вінницької області від 25.06.2020 року, з аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі трьох тисяч гривень на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили. Провести розподіл судових витрат. Представник позивача адвокат Дмитро Жунку подав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати без його участі та участі позивача. Визнати неявку відповідача у судове засідання 22.04.2024 року неповажною, розгляд справи здійснювати за наявними у ній матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 15.02.2024 року, будучи повідомленим належним чином про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки не повідомив. У судові засідання 20.03.2024 року та 22.04.2024 року, будучи повідомленим належним чином про час, дату та місце розгляду справи, відповідач не з`явився, подав на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він бажає скористатися правовою допомогою та перебуває у зоні проведення бойових дій. Доказів свого перебування у зоні бойових дій відповідач до суду не подав. Таким чином, відповідач тричі не з`явився в судове засідання, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, належних доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав, до розгляду справи представника не залучив. Статтею 275 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. 30.05.2014 року виконавчим комітетом Гулівської сільської ради Барського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що 16.06.2015 року складено відповідний актовий запис №7 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини згідно свідоцтва про народження вказані [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано 23.07.2020 року на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області. Згідно даних Довідки № 203 від 18.09.2023 року дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Згідно даних довідки Відділу освіти Барської міської ради № 30 від 25.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в 3 класі Гулівської гімназії з дошкільним підрозділом Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 25.06.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно, починаючи стягнення з 19.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі Рішення Барського районного суду Вінницької області про стягнення аліментів, 26.09.2020 року було видано виконавчий лист, який звернено до виконання до Мурованокуриловецького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). 23.11.2020 року за заявою позивачки було відкрито виконавче провадження № 63709598 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Прізвище відповідача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2020 року. Згідно даних довідки №273 від 20.04.2023 року, [PERSON] призваний по мобілізації у зв`язку з введенням воєнного стану та перебуває на військовій службі. У відповідності до копії військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] є військовослужбовцем. 21.02.2023 року Державною податковою службою України на запит Мурованокуриловецького ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) №156557920 від 21.02.2023 року було повідомлено, що відповідачу було нараховано дохід: за 1 квартал 2022 року в розмірі 4675,59 грн.; за 3 квартал 2022 року у розмірі 431929,53 грн., за 4 квартал 2022 року у розмірі 364188,4 грн. Таким чином, зазначеними відомостями підтверджується той факт, що матеріальний стан відповідача поліпшився. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Згідно ст. 180, ч. 3 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у справах щодо зміни способу стягнення аліментів (постанова від 13 лютого 2019 року, справа №152/100/18, провадження № 61-40460св18). У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , може бути збільшений шляхом зміни способу їх стягнення, а саме з аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі трьох тисяч гривень на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому суд стягує з відповідача на користь позивача, 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved