Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2022 року звернулася в інтересах [PERSON] з вищевказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що вона має трьох рідних братів та дві сестри: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Мінського районного суду міста Києва від 30.06.1994 року [PERSON] , [INFO] визнано недієздатним. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2016 року [PERSON] , визнано опікуном брата [PERSON] , а тому і звертається з даним позовом в інтересах брата. У 2019 році були дружні відносини з братом [PERSON] , повністю довіряла йому. Він звернувся з пропозицією призначити опікуном [PERSON] свою цивільну дружину [PERSON] , з якою на той момент проживав однією сім`єю. На той час розлучилася зі своїм чоловіком, самостійно виховувала сина з інвалідністю і малолітню доньку. То ж сприйняла цю ідею позитивно, розраховуючи, що [PERSON] допомагатиме у питаннях, пов`язаних з доглядом за недієздатним братом. Таким чином рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25.01.2019 року другим опікуном [PERSON] було призначено [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері в 2015 році їм з братом [PERSON] залишився у спадок, зокрема, будинок в сільській місцевості в с.Триліси Фастівського району Київської області, яким на той час володіли на праві спільної часткової власності. В свою чергу, старший брат [PERSON] , опікуном якого вона є в даний час, до 2019 року виключно володів 13/84 частиною квартири у [ADDRESS] , яка на той час належала на праві спільної часткової власності в рівних долях їй [PERSON] та трьом рідним братам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В листопаді 2019 року [PERSON] ініціював питання обміну належних брату [PERSON] 13/84 частки на праві спільної часткової власності вказаної квартири у м.Києві на частки у праві спільної часткової власності будинку с.Триліси, яка належала на той час йому. На той час вважала, що брат [PERSON] разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] , яка досі залишається опікуном старшого брата [PERSON] , як і обіцяли будуть допомогати піклуватися про долю старшого недієздатного брата. Однак, виявилося згодом, усі попередні домовленості були потрібні лише для того, аби 09 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] будучи другим опікуном старшого брата [PERSON] і діючи від його імені, уклали між собою договір міни, за яким: [PERSON] отримав у власність 13/84 частин у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , а за [PERSON] було закріплено право власності на частину квартири [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений 11-ю Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-579. Наразі стосунки з братами погіршилися і братами був ініційований спір щодо примусового відчуження належної їй частки у праві спільної часткової власності у спільній ними квартирі і виселення з двома дітьми із займаної житлової площі. На фоні усіх конфліктних ситуацій та наявного судового спору інтереси старшого брата [PERSON] залишилися поза увагою братів, формальний другий опікун [PERSON] , відсторонилася та не приймає участі у житті підопічного. Наразі старший брат [PERSON] проживає з рідною сестрою [PERSON] у с.Триліси, Фастівського району Київської області у будинку, яким володіє вона з ним. Умови проживання у сільській місцевості для нього є доволі складними, він потребує постійного контролю та догляду з боку оточуючих. Вважає, що брату набагато зручніше проживати разом з нею в квартирі . Вважає, укладений 09.11.2019 року договір міни недійсним, оскільки під час його укладення, сторонами було допущено грубі порушення вимог чинного законодавства. Посилається на те, що на момент укладення спірного договору [PERSON] будучи другим опікуном [PERSON] , є цивільною дружиною брата [PERSON] , який є також стороною в оспорюваному договорі міни. І на час укладення договору міни, і на даний час, вони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, підтримували фактичні шлюбні відносини без реєстрації шлюбу. Згідно оспорюваного договору міни від 09.11.2019 року, посвідченого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. за реєстровим номером 2-579 [PERSON] поміняв належну йому на праві спільної часткової власності частину квартири [ADDRESS] на належні [PERSON] на праві спільної часткової власності 13/84 частини квартири [ADDRESS] . Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість частини квартири, що належала [PERSON] , складала 301705,71 грн. Відповідно до звіту про оцінку майна частина квартири, яка належала [PERSON] складала 326847 грн. 86 коп. Міна проводилася без доплати, частки у спільній частковій власності жодної із сторін в натурі не виділялися. Посилаючись на ст.67, 68 , 203, 215-216 ЦК України просить суд визнати дії [PERSON] щодо укладення договору міни від 09.11.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Ричок В.М. за реєстровим номером 2-579, про обмін 13/84 частини квартири [ADDRESS] , що належала на праві спільної часткової власності її підопічному [PERSON] незаконними; визнати договір міни від 09.11.2019 року, посвідчений державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Ричок В.М. за реєстровим номером 2-579, недійсним та скасувати записи про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, вчинені на його підставі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 18.11.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 30.11.2022 року позивачем усунуто недоліки вказані в ухвалі від 18.11.2022 року. Ухвалою від 09.12.2022 року по справі відкрито загальне позовне провадження. 10.01.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. В своєму відзиві [PERSON] заперечує факт спільного проживання з [PERSON] та зазначає, що твердження позивачки про наявність відносин між [PERSON] та [PERSON] , які притаманні подружжю є виключно її припущенням. Зазначення у позові місця проживання [PERSON] по [ADDRESS] є невірним, [PERSON] має інше зареєстроване місце постійного проживання - [ADDRESS] . Зазначає, що договір міни укладено з дозволу органу опіки та піклування, проти його укладення не заперечувала і сама [PERSON] . Вважає, що позов [PERSON] викликаний виключно її бажанням помсти та зведення рахунків зі своїми рідними братами, а умови проживання недієздатного [PERSON] в с.Триліси жодним чином не є гіршими, ніж проживання в м.Києві. Просив в задоволенні позову відмовити. Також в квітні 2023 року надійшов відзив від [PERSON] , яка також заперечує проти позову. В своєму відзиві посилається на те, що ніколи не перебувала у сімейних стосунках з [PERSON] чи іншими чоловіками з родини [PERSON] . Вона погодилася стати опікуном недієздатного [PERSON] з огляду на добрі стосунки з родиною [PERSON] та бажанням допомогти. Всі родичі недієздатного [PERSON] надавали згоду на призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Спірний договір міни укладався з дозволу опікунської ради. Вважає, що позов [PERSON] жодним чином не спрямований на захист недієздатного [PERSON] , просила в задоволенні позову відмовити. Представником позивача подана відповідь на відзив в якій посилаються на те, що в своїх письмових документах відповідач [PERSON] сам посилався на те, що перебуває з [PERSON] в фактичних шлюбних стосунках, вважає її цивільною дружиною, це відображав у відповіді на відзив у іншій справі, у зверненні до начальника Оболонського УП ГУНП датованій 03.02.2021 року. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив в яких посилався на те, що до пояснень [PERSON] які зазначені у матеріалах цивільної справи № 756/9501/21 про свою «цивільну дружину» [PERSON] жодним чином не можна застосовувати положення ст. 82 ЦПК України, оскільки предметом доказування у цивільній справі № 756/9501/21 не були обставини проживання [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] взагалі не була учасником вказаної справи. 05.07.2023 року по справі закрито підготовче судове засідання. В судовому засіданні 03.10.2023 року суд повернувся до підготовчого судового засідання та за клопотанням представника позивача залучив до участі в розгляді справи в якості відповідача [PERSON] , опікуна недієздатного [PERSON] з якою він наразі проживає. 08.01.2024 року до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] в яких вона заперечувала проти позову. В своїх поясненнях посилається на те, що [PERSON] вже дуже тривалий час проживає в [ADDRESS] . Починаючи з часу смерті матері в 2015 році, [PERSON] проживає разом з нею в вищевказаному будинку. Вона тривалий час опікується [PERSON] і вона, як особа яка ним опікується, посилається на те, що позивачка не має права посилатися на те, що внаслідок укладення договору міни від 09.11.2019 року були порушені права недієздатного [PERSON] . Позивачка вже дуже тривалий час фактично не здійснює заходів по опіці [PERSON] , не має достовірної інформації про життя [PERSON] . З лютого 2022 року позивачка взагалі знаходиться поза межами України, що не оспорюється і самою позивачкою. Матеріальну допомогу їй, як особі з якою проживає [PERSON] , надають брати [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] забезпечений всім необхідним для нормального життя. Просила в задоволенні позову відмовити. 07.02.2024 року по справі закрито підготовче засідання. В судових засіданнях в режимі відеоконференції позивач позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених у позові та просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача також позов підтримувала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову, з обставин викладених у відзиві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`являлися , про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи - Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації в особі органу опіки та піклування в судових засіданнях проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, з посиланням на те, що опікунська рада контролює умови проживання недієздатного [PERSON] і договір міни укладений відповідно до норм діючого законодавства та ніяким чином не порушує права недієздатного. Представник третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Рішенням Рішенням Мінського районного суду міста Києва від 30.06.1994 року [PERSON] , [INFO] визнано недієздатним. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2016 року [PERSON] , визнано опікуном брата [PERSON] . Рішенням Облонського районного суду міста Києва від 25.01.2019 року [PERSON] призначена опікуном [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26.04.2023 року призначено опікуном недієздатного [PERSON] , [PERSON] . Предметом спору між сторонами є договір міни від 09.11.2019 року, посвідчений державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Ричок В.М. за реєстровим номером 2-579, про обмін 13/84 частини квартири [ADDRESS] , що належала на праві спільної часткової власності недієздатному [PERSON] (а.с. 7 звор.-8) 09 листопада 2019 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , від імені якого діє як законний представник [PERSON] будучи другим опікуном [PERSON] і діючи від його імені, уклали між собою договір міни, за яким : [PERSON] отримав у власність 13/84 частин у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] - право власності на частину квартири [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений 11-ю Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-579. Розпорядженням Оболонської в м.Києві державної адміністрації за № 677 від 03.10.2019 року «Про надання дозволу на вчинення правочину, що стосується майнових прав та інтересів недієздатної особи» надано [PERSON] дозвіл на укладення спірного правочину. (а.с. 187-188) Вказаний дозвіл просили опікунську раду надати [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с. 190-191) Позивачці в 2019 році було відомо про укладення спірного договору, проте вона не повідомляла опікунську раду про те, що на її думку, [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю, протилежне судом не встановлено. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В свою чергу, згідно ч.1 статті 203 ЦК України, однією з вимог, дотримання якої необхідне для чинності правочину, є те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Стаття 67 ЦК України визначає права та обов`язки опікуна: опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Також, стаття 68 ЦК України накладає обмеження на опікуна, визначаючи правочини, які не може вчиняти опікун. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна у власність за договором дарування або безоплатне користування за договором позички. Відповідне положення міститься також в п.4.8 «Правил опіки та піклування» . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В ході розгляду справи встановлено, що недієздатний [PERSON] вже тривалий час проживає в [ADDRESS] . Починаючи з 2015 році, [PERSON] проживає разом з [PERSON] в вищевказаному будинку. [PERSON] тривалий час опікується [PERSON] , що не оспорювалося сторонами. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 18.07.2019 року комісією обстежено житлово-побутові умови [PERSON] ,інваліда 1 групи. При перевірці було виявлено, що на даний час [PERSON] разом з сестрою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] проживають без реєстрації за адресою : [ADDRESS] . Квартира загальною площею 55,2 кв.м., має дві житлові кімнати, кухню, два коридори, має всі зручності (водопровід, каналізація, ванна, туалет) опалюється пічним опаленням. В квартирі чисто, в кімнатах є меблі (диван та стіл). Біля квартири розміщена земельна ділянка, яка обробляється належним чином. (а.с. 180) Позивачка тривалий час фактично не здійснює заходів по опіці недієздатного [PERSON] , а з лютого 2022 року позивачка знаходиться поза межами України, що не оспорюється і самою позивачкою. Звертаючись з даним позовом, позивач в інтересах [PERSON] доводить суду , що [PERSON] на час укладення спірного договору є цивільною дружиною [PERSON] , який є другою стороною спірного правочину і на момент укладення спірного договору вони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, підтримували фактичні шлюбні стосунки. Позивач посилається на те, що при зверненні до Оболонського УП ГУНП у м.Києві [PERSON] посилався на те, що « проживає в квартирі зйомній зі своєю цивільною дружиною вже на протязі 16 років», (а.с.6) разом з тим у вказаній заяві навіть не вказано прізвище особи з якою [PERSON] посилається, що проживає. Надана суду позивачем відповідь на відзив у іншій справі датована 17.11.2021 р.(а.с.11-12) в той час , як спірний договір укладено в 2019 році. [PERSON] та [PERSON] , як на час укладення спірного договору міни, так і на даний час, не перебували та не перебувають у зареєстрованому шлюбі, належних доказів на підтвердження того, що вказані особи проживали однією сім`єю на час укладення спірного договору суду не надано. Спірний договір міни укладений з дозволу органу опіки та піклування, про що зазначається в самому спірному договорі. Ця обставина вказує на здійснення належного контролю з боку держави за дотриманням норм чинного законодавства та за дотриманням прав недієздатного [PERSON] при укладенні спірного договору. Позивачкою не доведено порушення прав недієздатного [PERSON] укладенням договору міни в 2019 році, при цьому суд враховує, що позивачка фактично тривалий час не здійснює заходів по опіці [PERSON] , а лише [PERSON] є особою, яка виконує обов`язки опікуна недієздатного [PERSON] . Суд вважає, що позивачкою не доведено, що при укладенні спірного договору були порушені норми чинного законодавства, зокрема ст.68 ЦК України. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed