Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Процесуальні дії по справі 01.04.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , за змістом якого просить: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , який належав його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 02.04.2024 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . 02.04.2024 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Старосілецької сільської громади Житомирського району Житомирської області з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . 04.04.2024 на адресу суду від Житомирської міської ради надійшов лист, у якому зазначено, що гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 08.04.2024 на адресу суду з Старосілецької сільської громади надійшов лист, у якому зазначено, що гр. [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] - не проживає. Ухвалою від 10.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 02 травня 2024 року об 12:00 год. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. До майна померлої 23.11.2022 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С. заведено спадкову справу. 05.10.2023 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С. посвідчено Договір про поділ спадкового майна між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за законом в рівних частках майна [PERSON] . Вказує, що згідно із договором про поділ спадкового майна, йому у власність з урахуванням домовленостей за договором переходить житловий будинок [ADDRESS] , власником якого була [PERSON] , що підтверджує довідкою (випискою з по господарської книги), виданої Високівською сільською радою Житомирського району Житомирської області 25.11.2022 за №1017. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковського О.С. позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно. Отже, позивач здійснити у позасудовому порядку захист своїх прав та оформити право власності на спадкове майно у інший спосіб не має можливості, що стало підставою звернення з цим позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. 02.05.2024 на адресу суду надійшла заява відпозивача, за змістом якої просить справу розглядати у його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. 02.05.2024 від відповідачів також надійшли заяви, у яких просять розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Також вказують, що наслідки визнання позову їм зрозумілі та відомі. Надаючи оцінку заявам відповідачів суд встановив, що відповідачі визнають позовні вимоги. Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заяви відповідачів не суперечить нормам законодавства, не порушують будь-чиї права та інтереси, суд приймає такі до розгляду. Зважаючи на визнання позову відповідачами суд з урахуванням норм ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні від 02.05.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення суду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] у віці 77 років померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копіює свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2022 (а.с.6). Родинний зв`язок між померлою [PERSON] та [PERSON] (позивач) підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , де в графі мати зазнаено " [PERSON] " (а.с.28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . До майна померлої 23.11.2022 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С. заведено спадкову справу №82/2022. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач-1), [PERSON] (відповідач-2). 05.10.2023 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С. посвідчено Договір про поділ спадкового майна між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно із договором про поділ спадкового майна, [PERSON] у власність, з урахуванням домовленостей спадкоємців, переходить житловий будинок [ADDRESS] , власником якого значилась [PERSON] , що підтверджується випискою з по господарської книги. Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковського О.С. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно (а.с.10). Факт належності вказаного житлового будинку [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою про наявність (відсутність) зареєстрованого майна комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради" №4721 від 06.09.2023 (а.с.34), копією довідки (виписка з по господарської книги), виданої Високівською сільською радою 25.11.2022 за №1017 про те, що згідно запису погосподарської книги №7 № об`єкту ПГО 03_0314_1 власником одного цілого житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є гр. [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.32), копією довідки (виписка з по господарської книги), виданої Високівською сільською радою 30.08.2023 за №357 про те, що згідно із записом в по господарській книзі Високівської сільської ради [PERSON] , яка померла [INFO] передана у користування земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] (а.с.33). Позивач, вказує на те, що він як спадкоємець за законом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права після померлої матері із-за відсутності необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як убачається з матеріалів справи позивач після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк, та відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . Спадковий будинок не є самовільною забудовою. Враховуючи викладене, суд уважає, що спадковий житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст. 1218 ЦК України. Суд встановив, що відповідно до умов договору про поділ спадкового майна у власність [PERSON] як спадкоємця за законом [PERSON] переходить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В зв`язку з цим, житловий будинок належить позивачу, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права позивача оформити спадщину за законом у нотаріуса після смерті спадкодавця, відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За вказаних обставин, оскільки до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на житловий будинок [ADDRESS] , а позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, вимога позивача про визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідачів, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved