Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс»\~ звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13.01.2022 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] , у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено кредитний договір № 220113-005, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 25 000 грн, строком дії до 13.01.2023, зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом, одноразової комісії у розмірі 1475,00 грн (5,9 % від початкової суми кредиту). Однак, відповідач свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконала та станом на 22.09.2023 утворилась заборгованість у розмірі 66 745,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 22 786,24 грн, прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 43 958,76 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн, строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн, строкова заборгованість за процентами - 0,00 грн, строкова заборгованість за штрафами та пенею - 0,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, зазначивши у прохальній частині позовної заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника. З представлених суду матеріалів слідує, що 13.01.2022 між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 220113-005, відповідно до п. 1.1 якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 23 525,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувалась повернути кредит позивачу та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені Договором. Відповідно Договору плата за користування кредитом складає 6,9 % в місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія в розмірі 5,9 % від початкової суми кредиту. Одноразова комісія стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Також згідно умов договору відповідач зобов`язана була повернути кредит та здійснити плату за його користування до 13.01.2023 року. Відповідач була зобов`язана здійснювати щомісячні платежі згідно з умовами Договору (графік платежів). Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Згідно кредитного договору, його сторони визначили строк дії з 13.01.2022 по 13.01.2023. Сторони також погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, сплачуючи позивачеві до 13 числа кожного місяця кошти у розмірі 3808,33 грн (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, днем повернення позики у договорі визначено 13.01.2023 року. Таким чином, у межах строку кредитування до 13.01.2023 відповідач мала повертати позивачу кредит і сплачувати відсотки періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 13.01.2023 відповідач мала обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд враховує зазначений висновок та зауважує, що після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, вимоги позивача про стягнення таких процентів за період з 13.01.2022 по 13.01.2023 задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач на адресу відповідача направляв досудову вимогу вих. № 2023/600 від 19.10.2023, однак як встановлено із долученого трекінгу поштове відправлення одержувачу не вручене. Оскільки відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, з неї на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у розмірі залишку за тілом кредиту у розмірі 22 786,24 грн. Що стосується розрахунку відсотків за користування кредитом, встановлено, що позивачем такий здійснено за період з 13.01.2022 по 22.09.2023 та відповідно до вище зазначеного, період поза межами дії договору з 13.01.2022 по 13.01.2023 задоволенню не підлягають. Відповідно, із урахуванням проведеної відповідачем сплати відсотків за користування кредитом з відповідача підлягає стягненню сума відсотків за користування кредитом у розмірі 20700,03 грн. Позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено 2684 грн судового збору, які згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1744 грн 60 коп. Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно наданої позивачем копії договору про надання правової допомоги від 25.01.2023, Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.06.2023 встановлено, що позивачем сплачено АО «Правовий діалог» 7000 грн оплати за правничу допомогу. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За змістом ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, об`єм виконаних робіт, суд приходить до висновку про доцільність відшкодування позивачу витрат понесених на правничу допомогу в розмірі 4300 грн.

Outcome: partial