Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя,а саме - квартири [ADDRESS] . Обгрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що вказана квартира була придбана ними з відповідачкою у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час їх шлюб розірвано, у зв`язку з цим він просить суд поділити вказану квартиру між ними з відповідачкою та визнати за ними по 1/2 частці права власності на вказану квартиру. При розгляді справи позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили задовольнити її повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.13). В період шлюбу 02 червня 2010 року сторонами була придбана квартира [ADDRESS] . За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартира зареєстрована на ім`я відповідачки [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положеннями статтей 69,70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, враховуючи наведене квартира [ADDRESS] підлягає поділу між сторонами в рівних частках. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав.

Outcome: approved