Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

12.01.2024 року позивачка звернулася до суду із відповідною позовною заявою, в якій просила суд: - визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати третю особу внести в актовий запис про народження дитини зміни, зазначивши відповідача батьком дитини без зміни інших даних дитини; - стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, допустивши виконання рішення в цій частині до негайного виконання за один місяць; - вирішити питання судових витрат по справі, стягнувши з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1550,00 грн., які понесла позивачка готуючи позовну заяву до суду. Ухвалою судді від 27.02.2024 року провадження у справі на підставі п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву, а третій особі для подання письмових пояснень, питання необхідності подання відповіді на відзив та заперечення залишено відкритим до підготовчого провадження, здійснено виклик у судове засідання сторони (а.с.24-25). У судовому засіданні у підготовчому провадженні 18.03.2024 року після з`ясування позицій сторін по справі було встановлено, що по справі відсутній відзив та письмові пояснення третьої особи, відповідач не заперечував проти того, що він є батьком дитини, підготовче провадження відкладено з метою надання часу сторонам по справі для вирішення питання у позасудовому порядку, що відповідало вимогам п.2 ч.5 ст.12 ЦПК України (а.с.35). У судовому засіданні 03.04.2024 року позивачка надала суду свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 23.03.2024 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де відповідач був вказаний як батько дитини (а.с.43). Відповідач підтвердив, що він офіційно став батьком дитини на підставі власно поданої заяви 23.03.2024 року. Ухвалою суду від 03.04.2024 року провадження у справі в частині вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини було закрито через відсутність предмета позову за п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, в частині стягнення аліментів, враховуючи позицію сторін, а саме те, що позивачка бажала їх стягнути з моменту пред`явлення позову, а відповідач визнав позовні вимоги в частині аліментів виключно з дати внесення змін до актового запису про народження дитини 23.03.2024 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, одночасно вирішивши питання судових витрат в частині сплаченого позивачкою судового збору за вимогу про визнання батьківства (а.с.45-46). Вказана ухвала в частині закриття провадження набрала законної сили 19.04.2024 року. У судове засідання для розгляду справи по суті позивачка та третя особа не прибули, будучі належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України та засобами електронного суду відповідно (а.с. 51-52, 54), жодних заяв та клопотань до складу суду не заявляли. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі норм ч.3 ст.223 ЦПК України. Відповідач проти задоволення позову в частині стягнення аліментів до 23.03.2024 року заперечував у повному обсязі, підтримавши раніше озвучену ним позицію 03.04.2024 року, в якій вказував, що він згоден оплачувати аліменти виключно після набуття ним статусу батька дитини. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи в частині вимог про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що їх слід задовольнити, однак частково в межах часу, коли відповідач юридично став батьком дитини, що відбулося 23.03.2024 року, оскільки стягнення аліментів за минулий період (з часу подання позову) буде суперечити вимогам законодавства щодо можливості стягнення аліментів саме з батьків дитини, враховуючи відсутність відповідного статусу у відповідача до вищезазначеної дати. Дитина мешкає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №5435 від 17.10.2023 року (а.с.7). Під поняттям аліменти законодавство передбачає усі належні види утримання, які повинна отримати дитина, зокрема, харчування, одяг, медичне забезпечення, сплату за дитину комунальних послуг, витрати на відпочинок тощо. Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Це правило застосовується виключно щодо офіційно визнаних матері, батька дитини та не розповсюджується на осіб, які визнають себе батьками дитини, однак не мають юридично визначеного статусу батьків дитини. Позивачка у позовній заяві просила стягнути мінімально визначений розмір аліментів на дитину з відповідача, тому такі її вимоги слід задовольнити, оскільки вони становлять мінімально допустими законодавчі вимоги до стягнення аліментів на одну дитину, окрім верхньої межі, яка у позовному провадженні відсутня, що не перешкоджає задоволенню такої вимоги. Визнання відповідачем вказаної позовної вимоги в частині його розміру лише підтверджує встановлений судом та законодавчо визначений розмір аліментів. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується державі. Тому, враховуючи неможливість визначення розміру немайнової вимоги про стягнення аліментів в частині судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 605,60 грн. вказаного судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду, а іншу частину у розмірі 605,60 грн. компенсувати за рахунок держави, враховуючи, що питання судового збору про визнання батьківства було вирішено раніше ухвалою суду від 03.04.2024 року. В частині судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1550,00 грн., які заявила позивачка до стягнення при зверненні до суду і яку з мотивів, що ці витрати не стосуються відповідача, у судовому засіданні 24.04.2024 року не визнав відповідач, суд приходить до думки, що вказані витрати слід стягнути з відповідача частково у розмірі половини їх вартості у розмірі 775,00 грн., оскільки вони є належно підтвердженими доказами, а саме договором про надання правової допомоги від 03.10.2023 року, актом прийому-передачі виконаних робіт від 09.01.2024 року та квитанцією про сплату відповідних послуг адвокату Бойко Олені Володимирівні від 09.01.2024 року (а.с.15-17), однак, враховуючи закриття провадження в частині вимог про визнання батьківства та часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів повне їх присудження з відповідача не відповідає принципу пропорційності цивільного процесу, оскільки позивачка повинна нести відповідальність за прохальну частину своїх вимог відповідно до вимог діючого законодавства.

Outcome: partial