Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У жовтні 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з метою приватизації квартири на свого чоловіка [PERSON] , вона знялася із реєстрації за адресою: [ADDRESS] , проте продовжувала там мешкати. Вона мала намір після приватизації квартири її чоловіком знову зареєструватися за даною адресою. [INFO] її чоловік помер. Після чого, вона намагалася оформити право власності на квартиру яка залишилися після смерті чоловіка будучи впевненою, що він встиг оформити необхідні документи однак виявилося, що дана квартира є неприватизованою.Вказана квартира є місцем її фактичного постійного проживання, де вона мешкає з часу заселення у неї і до теперішнього часу. Вона несе всі витрати на утримання квартири. Інше жило в неї відсутнє. Просить позовну заяву задвольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Департаменту комунальної\~власності,\~земельних відносин\~та реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно Кам`янської\~міської ради\~Дніпропетровської області\~та \~Кам`янської\~міської ради\~Дніпропетровської області\~Тарасюк О.Л. в судовому засіданні просив суд прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Заслухавши учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 12 січня 1980 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія [NUMBER] видане 12.01.1980 року [INFO] . Згідно Ордера на житлове приміщення № 11 від 27.12.2011 року виданого Виконавчим комітетом Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, квартиру [ADDRESS] надано для заселення сім`ї з трьох осіб, квартиронаймач: [PERSON] та члени її родини: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з наказу №24 від 04.05.2018 року «ОД» Адміністрації Південного району Кам?янської міської ради договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] , змінено у зв`язку зі смертю відповідального квартиронаймача. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, 19.09.2023 року [PERSON] знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту про проживання без реєстрації №422 від 04.10.2023 року наданого КП КМР "Добробут" [PERSON] , [INFO] , з 2011 року проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 350623615 від 17.10.2023 року за [PERSON] відсутні відомості щодо реєстрації права власності на будь-яке нерухоме майно. Факт її постійного проживання в квартирі підтверджується Актом про проживання без реєстрації № 422 від 04 жовтня 2023 року. Свідок [PERSON] в судовму засіданні підтвердила факт того, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживає та користується жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. У той же час територіальна громада через органи місцевого самоврядування наділена правом здійснювати захист права власності. Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частини 1 статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частиною 1 і 2статті 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) інаймачемгромадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до вимог ст.63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до\~ст. 817 ЦК України\~наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та за згодою наймодавця вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому. Особи, які вселилися у житло відповідно до частини першої цієї статті, набувають рівних з іншими особами прав користування житлом, якщо інше не було передбачено при їх вселенні. Відповідно до ч. 2\~ст. 824 ЦК України\~у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловили таку згоду. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідності до положень статті 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню та визнати за [PERSON] , право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , що є підставою для реєстрації в місці проживання за даною адресою. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає втрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

Outcome: approved