Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість з кредиту у формі дозволеного овердрафту, отриманого за Заявою-Договором № 2021/І_С/142-001684 від 23.06.2021 та кредитним договором №2021/ОВР/142-000627, яка станом на 04.12.2023 становить 137 142 грн 24 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 23.06.2021 відповідач з метою отримання банківських послуг підписав з АБ «УКРГАЗБАНК» Заяву-Договір № 2021/І_С/142-001684 (Договір карткового рахунку), яка разом з правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» є договором комплексного банківського обслуговування. Відповідно до умов Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на споживчі цілі до 300 000 грн 00 коп.; строк дії ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців. Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість становить 36% річних. Сторони узгодили, що у разі настання Події припинення, Банк зупиняє нарахування процентів, Комісій пов`язаних з користуванням Лімітом Дозволеного овердрафту з дня настання Події припинення. З дня настання події припинення вся Фактична заборгованість Клієнта вважається простроченою, а Клієнт зобов`язаний повернути її та сплатити Платежі згідно з ч.2 ст.625 ЦК України за весь період прострочення. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідачем усупереч положенням договору порушувались вимоги щодо щомісячного погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 04.12.2023 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 137 142 грн 24 коп., у тому числі: 0 грн 00 коп. заборгованість по кредиту (поточна), 86 382 грн 51 коп. заборгованість по кредиту (прострочена), 0 грн 00 коп. заборгованість по процентах (поточна), 50 759 грн 73 коп. заборгованість про процентах (прострочена). Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідач відзив на позов до суду не надав. Ухвалою суду від 19.03.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судові засідання з розгляду справи 16.04.2024 та 07.05.2024 не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Згідно з ч. 1, 2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 23.06.2021 відповідач з метою отримання банківських послуг підписав з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Заяву-Договір № 2021/І_С/142-001684 (Договір карткового рахунку) на приєднання/підтвердження приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування. Згідно з вказаною Заявою-Договором відповідач просив надати кредит в національній валюті України, шляхом встановлення Ліміту дозволеного овердрафту безготівковим шляхом, мета кредиту споживчі цілі, строк дії ліміту 12 місяців, максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту 300 000 грн 00 коп., орієнтовна сума кредиту 10 000 грн 00 коп., щомісячний платіж по кредиту 7% мінімум 50 грн 00 коп., пільговий період 30 днів, процентна ставка 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 36% річних, процентна ставка на пільговий період 0,00001% річних, комісія за видачу/встановлення кредиту 4%. Судом встановлено, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір, на виконання якого позичальником було отримано кошти у вигляді встановлено кредитного ліміту безготівковим шляхом, а відповідач користувався коштами, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 23.06.2021 по 04.12.2023, та розрахунком заборгованості станом на 04.12.2023. Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань станом на 04.12.2023 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 137 142 грн 24 коп., у тому числі: 0 грн 00 коп. заборгованість по кредиту (поточна), 86 382 грн 51 коп. заборгованість по кредиту (прострочена), 0 грн 00 коп. заборгованість по процентах (поточна), 50 759 грн 73 коп. заборгованість про процентах (прострочена), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №2021/ОВР/142-000627 від 23.06.2021 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 04.12.2023. На адресу відповідача рекомендованим повідомленням було направлено вимогу про повернення кредиту від 09.10.2023 №129/35442/2023. Вимога банку про усунення порушення умов договору в позасудовому порядку відповідачем не виконана. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів, щодо належного виконання умов договору та спростування розміру заборгованості відповідачем суду не надано. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з кредиту у формі дозволеного овердрафту, отриманого за Заявою-Договором 137 142 грн 24 коп., у тому числі: 0 грн 00 коп. заборгованість по кредиту (поточна), 86 382 грн 51 коп. заборгованість по кредиту (прострочена), 0 грн 00 коп. заборгованість по процентах (поточна), 50 759 грн 73 коп. заборгованість про процентах (прострочена), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №2021/ОВР/142-000627 від 23.06.2021 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 04.12.2023. Судом установлено, що відповідач не сплатив АБ «УКРГАЗБАНК» своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також положень ст. 509, 526, 1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved