Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувало тим, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року встановлено, що 05 вересня 2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Форд» державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес» державний реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасовано, провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Цієї постановою встановлено, що причиною зіткнення автомобілів стало невиконання саме [PERSON] вимог п. 10.3 ПДР України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Форд» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно Полісу № АМ/6605449. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. 11 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про страховий випадок та виплатою страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 1897 від 23 грудня 2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без ПДВ склала 222408 гривень 78 копійок. Ліміт відповідальності Моторного (транспортного) страхового бюро України становить 100000 гривень. 06 березня 2020 року позивачем було перераховано потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 100000 гривень. Крім того, у зв`язку із залученням аварійного комісара позивач поніс витрати в розмірі 1234 гривні 60 копійок. У січні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. [PERSON] було подано відзив на позов разом з постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, якою було скасовано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року, згідно якої провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення коштів у зв`язку з тим, що [PERSON] не є особою, наслідок винних дій якої трапилась дорожньо-транспортна пригода, тому цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала. Таким чином, зазначена подія не може вважатися страховою подією, а тому у позивача були відсутні правові підстави для проведення регламентної виплати [PERSON] 24 квітня 2023 року відповідачу була направлена вимога про повернення безпідставно сплачених коштів разом з копією постанови Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року. Зазначена вимога була отримана представником відповідача 27 травня 2023 року, проте вона залишена без відповіді. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України безпідставно набуті кошти у розмірі 101234 гривні. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у визначений законом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа письмові пояснення щодо позову у визначений законом строк не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2019 року відбулось зіткнення між автомобілем марки «Форд» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем марки «Мерседес» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасовано, провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Форд» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно Полісу № АМ/6605449. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. 11 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про страховий випадок та виплатою страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 1897 від 23 грудня 2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без ПДВ склала 222408 гривень 78 копійок. Ліміт відповідальності Моторного (транспортного) страхового бюро України становить 100000 гривень. 06 березня 2020 року позивачем було перераховано потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 100000 гривень. Крім того, у зв`язку із залученням аварійного комісара позивач поніс витрати в розмірі 1234 гривні 60 копійок. Зазначене підтверджується платіжною інструкцією № 1476000 від 06 березня 2020 року та платіжною інструкцією № 989526 від 06 лютого 2020 року. У січні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. [PERSON] було подано відзив на позов разом з постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, якою було скасовано постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року, згідно якої провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення коштів у зв`язку з тим, що [PERSON] не є особою, наслідок винних дій якої трапилась дорожньо-транспортна пригода, тому цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З позову вбачається, що зазначена подія не може вважатися страховою подією, а тому у позивача були відсутні правові підстави для проведення регламентної виплати [PERSON] 24 квітня 2023 року відповідачу була направлена вимога про повернення безпідставно сплачених коштів разом з копією постанови Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року. Зазначена вимога була отримана представником відповідача 27 травня 2023 року, проте вона залишена без відповіді. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнені кошти у розмірі 101234 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до пунктів 32.1, 32.2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.1. шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; 32.2. шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. У матеріалах справи міститься платіжна інструкція № 1476000 від 06 березня 2020 року та платіжна інструкція № 989526 від 06 лютого 2020 року, з яких вбачається, що позивачем було сплачено 100000 гривень та 1234 гривні, з яких частина в розмірі 100000 гривень була перерахована на користь [PERSON] , а 1234 гривні було сплачено ФОП [PERSON] за послуги аварійного комісара. Будь-яких доказів на спростування вимог сторони позивача та правомірності отримання коштів стороною відповідача суду надано не було. За таких обставин, з урахуванням того, що у дорожньо-транспортній пригоді не була встановлена вина [PERSON] , як особи, що не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у позивача не виникло обов`язку відшкодувати [PERSON] шкоду, заподіяну майну, а отже, підстава, на якій відповідач отримав з позивача страхове відшкодування у розмірі 100000 гривень відсутня. Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача 1234 гривні витрат за послуги аварійного комісара не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені страховою компанією з вини відповідача та підлягають стягненню з останнього. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають безпідставно набуті кошти в сумі 100000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 2684 гривні.

Outcome: partial