Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що в зв`язку з досягненням пенсійного віку вона звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком та надала відповідні документи. Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області №205150006712 від 08.04.2024 року їй було відмовлено у призначенні пенсії, так як у наданих заявницею архівних довідках міститься скорочення в написанні її по -батькові. Також не зараховано період роботи в колгоспі КСП ім. Свердлова, смт. Орілька Лозівського району Харківської області з серпня (3 л/д) 1983 року по травень (7 л/д) 1994 року. На підставі викладеного заявниця просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: архівної довідки №01-992 від 21.11.2019 року, виданої Комунальною установою Лозівський районний трудовий архів Лозівської районної ради Харківської області, на ім`я [PERSON] (зазначено у документі російською мовою) та архівної довідки №01-993 від 21.11.2019 року виданої Комунальною установою Лозівський районний трудовий архів Лозівської районної ради Харківської області, на ім`я [PERSON] (зазначено у документі російською мовою). Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмові пояснення в яких просила розглянути справу за відсутності представника Управління. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до п.п. 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Згідно п. 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (зі змінами), якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця [PERSON] з серпня 1983 року по травень 1994 року працювала у колгоспі, КСП ім. Свердлова смт. Орілька Лозівського району Харківської області. У квітні 2024 року заявниця звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком. Для отримання пенсії їй було запропоновано надати відповідні документи на підтвердження трудового стажу та отримання заробітної плати. Так, заявницею до відділу зокрема були надані: архівна довідка №01-992 від 21.11.2019 року, видана Комунальною установою Лозівський районний трудовий архів Лозівської районної ради Харківської області, про період роботи в колгоспі ім. Свердлова смт. Орілька Лозівського району Харківської області з серпня (3 л/д) 1983 року по травень (7 л/д) 1994 року на ім`я [PERSON] (зазначено у документі російською мовою) та архівна довідка №01-993 від 21.11.2019 року видана Комунальною установою Лозівський районний трудовий архів Лозівської районної ради Харківської області про заробітну плату для обчислення пенсії на ім`я [PERSON] (зазначено у документі російською мовою) Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області №205150006712 від 08.04.2024 року заявниці було відмовлено у призначенні пенсії, так як у наданих нею архівних довідках вказане неповне ПІБ. Також не зараховано період роботи в колгоспі КСП ім. Свердлова смт. Орілька Лозівського району Харківської області з серпня (3 л/д) 1983 року по травень (7 л/д) 1994 року, де її по батькові вказано зі скороченням. Вказана помилка не дає можливості робітникам Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії заявниці. Належність заявниці архівних довідок підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Андріївським сільським РАЦС Сахновщинського району Харківської області, дипломом про закінчення Харківського педагогічного училища серії [NUMBER] від 05.07.1983 року в яких вказано [PERSON] , паспортом серії [NUMBER] , виданим Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 05.03.1999 року, ідентифікаційним номером, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Кегичівським РВ РАЦС в Харківській області 26.02.1983 року, трудовою книжкою, виписаною 21.09.1983 року, довідкою з місця проживання, у яких ім`я, по батькові вказано [PERSON] . Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлення факту належності вищевказаних документів тягне для заявниці юридичні наслідки, а саме проведення нарахування пенсії. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved