Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки, в якому просить конфіскувати на користь держави частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення громадянина Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , іпн [NUMBER] , кадастровий номер 1420983000:02:037:0014, площею 7,0438 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, розташовану на території Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2438872314209, шляхом припинення права власності [PERSON] , відомості про яке, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 21.08.2021 р. за № 43605593, та визнати право власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Стягнути з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в сумі 4026 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що\~ [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , успадкував вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 990 від 21.08.2021 р. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень 21.08.2021\~р.\~Вважає,\~що оскільки\~ [PERSON] ,\~будучи іноземним\~громадянином,\~упродовж року\~після набуття\~права вланості\~на земельну\~ділянку сільськогосподарськогопризначення, не відчужив її, тому є підстави для її конфіскації у власність держави. Бахмутська окружна прокуратура проінформувала ГУ Держгеокадастру у Донецькій області листом від 12.12.2023 р. за № 50-4495 вих-23 щодо виявлених порушень вимог земельного законодавства під час володіння [PERSON] частиною земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Разом з цим, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області листом № 10-5-0.62-2966\\2-23 від 21.12.2023 р. повідомило прокуратуру, що вбачаються порушення вимог земельного законодавства в тому, що іноземний громадянин [PERSON] володіє частиною земельної ділянки сільськогосподарського призначення, втім управління не зверталося до суду у зв`язку з обмеженим фінансуванням на сплату судового збору. Зазначене свідчить про те, що ГУ Держгеокадастру у Донецькій області самоусунулось від вжиття заходів із захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними і потребують захисту. Представник позивача Бахмутської окружної прокуратури в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, надала пояснення аналогічно викладених в позовній заяві. Представник Головного\~управління Держгеокадастру\~у Донецькій\~області,будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився, заява про відкладення розгляду справи від нього не надійшла. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1420983000:02:037:0014, площею 7,0438 га, яка знаходиться на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2021 року (а.с.27). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 358441334 від 14.12.2023 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2021 р., [PERSON] , громадянин РФ, є власником частини земельної ділянки площею 7,0438 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1420983000:02:037:0014, яка розташована на території Зайцівської сільської ради Бахмутського району Донецької області (а.с.16-17,26). [PERSON] , громадянин РФ, який має посвідку на постійне поживання в Україні від 21.03.2014 р., значиться зареєстрованим на території Бахмутської територіальної громади, з питань оформлення паспорту громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, набуття громадянства України, не звертався, що підтверджується листом Головного управління ДМС України в Донецькій області (а.с.29). Отже, судом встановлено, що відповідач є громадянином іноземної держави РФ, та набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення в порядку спадкування. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. За змістом ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності. Згідно з ст. 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Із ч. 1, ч. 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне право" слідує, що право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Крім того, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про міжнародне право" визначено, що виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Таким чином, відповідач, будучи громадянинином іноземної держави та отримавши у спадщину земельну ділянку сільськогосподарського призначення, повинен був діяти у відповідності до приписів Земельного кодексу України. Як зазначалось вище, іноземці, які отримали у спадщину землі сільськогосподарського призначення, повинні вжити заходів щодо відчуження такої землі протягом року, що, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не здійснив. Виходячи з наведеного, даючи правову оцінку діям відповідача, суд приходить до висновку, що останній не вжив жодних заходів, встановлених для іноземців, якими набуто право власності на землі сільськогосподарського призначення у визначеному законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за ЗК України не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. У п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦПК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. З огляду на наведені обставини, встановлені судом, беручи до уваги те, що відповідач є громадянином РФ, володіє частиною земельної ділянки сільськогосподарського призначення, у передбачений законом строк земельну ділянку не відчужив, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved