Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.12.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Перша київська державна нотаріальна контора про скасування арешту з нерухомого майна,яким просить скасувати арешт накладений на квартиру [ADDRESS] ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.05.2003 року у справі № 2-1022-1/03 та зареєстрований 10.11.2004 року за № 1456756 реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позову посилається на те, що 27.02.2021 року він отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно до якої дізнався, що на його квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.05.2003 року яка 10.11.2004 року зареєстрована реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою. Ухвала суду була винесена в порядку забезпечення позову по цивільній справі № 2-1022-1/03 за позовом [PERSON] до ДГО «Житлоінвест», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3-я особа: Головне управління житлового забезпечення КМДА про визнання права власності, стягнення суми та зустрічним позовом ДГО «Житлоінвест» до [PERSON] про розірвання інвестиційного договору. Зазначив, що вказаний арешт майна порушує його права, як власника квартири та позбавляє його вільно розпоряджатись своїм правом власності, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не подала. Третя особа Перша київська державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечило, направила до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення яким задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого 11.07.2003 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА (а.с 13). Іншими співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.05.2003 року у справі № 2-1022-1/03 за заявою [PERSON] про накладення арешту з метою забезпечення позову по справі за позовом [PERSON] до ДГО «Житло-інвест», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання інвестиційних договорів недійсними було накладено арешт на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2005 року у цивільній справі № 2-2031-1/05 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ДГО «Житло-інвест», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - ГУ житлового забезпечення КМДА та стягнуто з ДГО «Житло-інвест» 989 940 грн. у рахунок вартості проданих квартир та 3400 держмита. У задоволенні зустрічного позову ДГО «Житло-інвест» до [PERSON] про розірвання інвестиційного договору відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2006 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2005 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у позові [PERSON] до ДГО «Житлоінвест» про стягнення коштів відмовлено. В той же час зустрічний позов задоволено та розірвано інвестиційний договір від 26.04.2002 року № 730-Ф між ДГО «Житло-інвест» та [PERSON] на інвестування будівництва технічного поверху будинку [ADDRESS] . Вказане рішення набрало законної сили, а тому потреба в заходах забезпечення позову відпала. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, на спірну квартиру ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2005 року було накладено арешт, що 10.11.2004 року зареєстрований реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою (а.с. 14). Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. У справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для існування на тепер такого арешту. З огляду на, що вимоги позивача про скасування арешту є обґрунтованими, оскільки арешт порушує права позивача вільно розпоряджатись своїм правом власності, у зв`язку з чим такі порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування накладеного арешту. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved