Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Покровської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 09.09.2011 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON] . Від сумісного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . З 2019 року відповідачка фактично мешкає в РФ, від фактичних шлюбних відносин має другу дитину. Син залишився проживати разом з ним по теперішній час, з 2019 р. відповідачка його не бачила, не цікавилась його життям. Він працює, має можливість надавати матеріальну допомогу та утримувати сина. Оскільки позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займається його вихованням, забезпечує його участь у навчальному процесі, а мати не приймає участі у вихованні сина, просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] за місцем проживання останнього. Відповідачка [PERSON] правом на подання відзиву, передбачене ст. 178 ЦПК України, не скористалась. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у їх відсутність ( а. с. 44). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки не повідомила. ( а.с. 37,58,61). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Представник третьої особи органу опіки та піклування Горбань В.І. в судовому засіданні пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 08.02.2024 р. [PERSON] в режимі онлайн підтвердила свою згоду на проживання малолітнього [PERSON] ,, [INFO] , разом із батьком. Матері роз`яснено права та обов`язки обох батьків у спілкуванні, вихованні дитини. Присутній на комісії разом із батьком малолітній [PERSON] підтвердив, що протягом останніх п`яти років проживає із батьком та надав згоду на подальше проживання з батьком. Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи органу опіки та піклування Покровської міської ради , дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011 року, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 р. шлюб між ними розірвано ( а. с. 24,42). Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а. с. 10). Зі змісту позовної заяви вбачається, що з 2019 року сторони проживають окремо, у відповідачки склались фактичні стосунки з іншим чоловіком, від якого у неї народилась друга дитина. З часу фактичного припинення шлюбних відносин малолітній [PERSON] проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , а в період воєнного стану фактично проживають в Дніпропетровській області. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.12.2023 р., наданого службою у справах дітей Покровської міської ради малолітній [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , забезпечений всім необхідним для онлайн навчання та нормального розвитку. ( а. с. 17). Згідно виробничої характеристики, наданої ВП « ШУ «Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» від 08.12.2023 р. [PERSON] працює на підприємстві з 25.08.2021 р. гірником очисного забою на дільниці з видобутку вугілля № 1. За період роботи зарекомендував себе як відповідальний працівник, шкідливих звичок не має, має повагу в колективі, дисциплінарних стягнень немає. ( а. с. 13). Згідно довідок КНП «Першотравнева МЛ» від 08.12.2023 р. [PERSON] на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [PERSON] має високий дохід, що дозволяє йому в повному обсязі забезпечувати потреби дитини ( а.с. 26). Відповідно до побутової характеристики, наданої КУ « покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 08.12.2024 р. за вих № 01-09/7448, [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS] , проявив себе з позитивного боку, з мешканцями підтримує добрі відносини, хороший батько, виховує сина [PERSON] , [INFO] , забезпечує його всім необхідним ( а. с. 19). Згідно характеристики СП гімназії № 6 Покровської міської ради від 20.11.2023 р. за № 595 [PERSON] , [INFO] , навчається у 5Б класі даного навчального закладу, старанний та дисциплінований, завжди присутній на уроках, виконує домашні завдання, має гарний розвиток. Мати вихованням та навчанням дитини не цікавиться, жодного разу не відвідала батьківські збори, не спілкується з класним керівником, адміністрацією закладу. ( а.с. 13). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради за № 01/26-232 від 16.02.2024 р. орган опіки та піклування, враховуючи рекомендації клмісії з питань захисту прав дитини, ставлення батьків малолітнього [PERSON] до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини кожного з них, дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . ( а. с. 49-50). Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач зазначає мету свого звернення- позивач і відповідач не дійшли згоди щодо визначення місця проживання сина, син тривалий час проживає разом з ним, а відповідачка, в свою чергу, вихованням сина не займається, у неї фактично склалася інша сім`я. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, від дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно висновку, викладеному в Постанові ВСУ від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16ц щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу ст. 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім, тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей наділяє суд повноваженнями надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. У вітчизняному законодавстві також закріплено відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. В даному випадку сумом враховуються відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дітей разом з батьком. Судом надана оцінка обставини залишення матір`ю, відповідачкою по справі, своєї дитини у 2019 році та ухилення неї від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина. Зазначені обставини, з урахуванням тривалого часу відсутності матері понад п`ять років, є, у даному випадку визначальними та можуть вважатись винятковими. Син протягом тривалого часу проживає разом із батьком, розлучення з яким, зміна звичайного оточення може спричинити йому дискомфорт. Окрім того, суд звертає увагу на той факт , що на засіданні комісії із захисту прав дитину в режимі онлайн мати дитини, відповідачка по справі, надала свою згоду на те, щоб дитина залишилась проживати разом із батьком, у неї фактично склалася інша сім`я. Не зазначення в судовому рішенні конкретної адреси місця проживання дітей не впливає на висновок суду, оскільки, у даному випадку ключовим питанням є встановлення особи одного із батьків, з яким визначається місце проживання дітей. При цьому, місцем проживання фізичної особи віком від десяти до чотирнадцяти років , є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровся, в якому проживає. Зазначене узгоджується в правовому висновку, викладеному в постанові ВСУ від 21.03.2018 року в справі № 308/422/17. Інших доказів на спростування доводів позивача, викладених в позовні заяві, відповідачкою суду не надано. Враховуючи вищевикладене, такі обставини справи як тривалий час проживання неповнолітнього [PERSON] за місцем проживання позивача, його згоду на таке проживання, висловлену на засідання комісії з питань захисту прав дітей, висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради, відсутність спростування наданих позивачем доказів з боку відповідачки по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved