Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У січні 2024 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25.01.2024 зазначену справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. В обгрунтування зазначає, що 05.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 2658780 шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовами кредитного договору. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. На виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі представником відповідачки [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідачка не визнає, оскільки вважає їх недоведеними та необґрунтованими. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 2658780 шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «Лінеура Україна» 05.12.2021 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику № 2658780 після заповнення відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://credit7.ua/. 05.12.2021 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 2658780, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор Р737, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 05.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику № 2658780 шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до п.1.2. Договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до умов Договору, відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 20 000 грн на строк 357 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору. Згідно копії паспорта споживчого кредиту [PERSON] було надано кредит під 1,19 % в день за зниженою процентною ставкою відсотків річних в межах строку кредиту та продовженого строку. 23.05.2023 між ТОВ Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до умов даного договору клієнт як первісний кредитор відступив право вимоги фактору як новому кредитору, зокрема за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.12.2021 № 2658780. Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦУК України. Відповідно до витягу реєстру боржників №1 та розрахунку заборгованості до цього договору заборгованість відповідача, станом на 23.05.2023, становить 68 373 грн 99 коп., з яких: 19 999 грн 99 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 48 374 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, представник позивача у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не доведено належними доказами отримання грошових коштів [PERSON] від ТОВ «Лінеура Україна», а тому підстави для задоволення позову відсутні у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2658780 від 05.12.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23.05.2023, відповідачка здійснювала часткову сплату процентів за користування кредитними коштами. Так, 26.12.2021 було вчинено платіж на суму 5 014 грн 08 коп., 08.02.2022 платіж на суму 12 240 грн та інші платежі. В свою чергу доказів щодо неотримання відповідачкою коштів, не проведення нею операцій по спірному картковому рахунку останньою не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу, а тому вищевказані заперечення викладені у відзиві не знайшли свого підтвердження. Окрім цього, у відзиві на позовну заяву представник відповідача стверджував, що до позивачем не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитним договором до [PERSON] . Однак, як встановлено судом, позивач набув право вимоги за кредитним договором від 05.12.2021 № 2658780 укладеним з відповідачем, шляхом укладення договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023, що долучений позивачем в якості додатку до позовної заяви. Як вбачається з п. 4.1. вищезгаданого договору, сторони домовились що ціна договору складає 807 531 грн 32 коп. Згідно платіжної інструкції № 9152 від 24.05.2023 позивач сплатив первісному кредитору - ТОВ «Лінеура Україна» ціну договору факторингу, а отже до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшли права вимоги до відповідача згідно договору факторингу №01.02-25/23 від 23.05.2023, а тому обставини викладені у відзиві не знайшли свого підтвердження. Оскільки відповідач умови договору № 2658780 від 05.12.2021 своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала, в результаті чого виникла заборгованість, на загальну суму 68 373 грн 99 коп., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» щодо стягнення заборгованості за договором № 2658780 від 05.12.2021 року підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн., який позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Outcome: approved