Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточнивши його прохає визнання за нею, як спадкоємцем за законом право на земельну частку (пай), яка перебувала в КСП «Нива», розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №015862, виданий 20.01.1997 року Конотопською райдержадміністрацією Сумської області на підставі рішення від 26.11.1996 за № 344-р, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 562 після смерті [PERSON] ,, яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина і позивач є спадкоємцем за законом і спадщину прийняла, відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року). Інший спадкоємець син померлої від прийняття спадщини відмовився. На даний час позивач має намір оформити право на спадщину на зазначену земельну частку (пай), однак при звернені до нотаріуса було виявлено, що Сертифікат на земельну частку (пай) відсутній. Таким чином, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов підтримує, відповідач позов визнає, треті особи проти позову не заперечують (а.с.22,24,25-28-29,33). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Дубов`язівка Конотопського району Сумської області померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) , яка перебувала в КСП «Нива», розміром 3,40 в умовних кадастрових гектарах на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0158562, виготовлений на підставі рішення Конотопської райдержадміністрації від 26.11.1997 року № 344-р (а.с.12). Відповідно до довідки від 13.12.2023 року №887, виданої виконкомом Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті та на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом є дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла, так як розпорядилась спадковим майном та син [PERSON] , відомостей про прийняття спадщини селищна рада не має. Заповіт від імені померлої секретарем сільської ради не посвідчувався. Заборони на майно померлої по Дубов`язівській селищній раді не зареєстровано (а.с. 10). На даний час у позивача виникла необхідність належного оформлення права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), однак виявилось, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0158562 відсутній (а.с.13). Головне управління Держгеокадастру у Сумській області листом від 21.09.2021 року за № 163/49-21 повідомило, що на ім`я [PERSON] був виготовлений Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0158562, зареєстрований 20.01.1997 за № 562 на земельну частку (пай) в КСП «Нива», розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах, який вона за життя не отримала. Даний сертифікат обліковується як не витребуваний (а.с.11). Вказані обставини та позов також визнаються відповідачем по справі (а.с.21). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачами слід прийняти. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року). За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.04.2011 по справі № 3-18цс11, згідно з вимогами статті 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved