Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк», держави в особі ГУНП в Тернопільській області, Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права на спадкове майно та звільнення майна з-під арешту. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер її дядько [PERSON] .. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Приватним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Окрім цього, у державному реєстрі прав на нерухоме майно містяться відомості про накладення арешту на Ѕ частину спадкової квартири. Вважає, що як спадкоємець [PERSON] за законом п`ятої черги має право на визнання за нею права власності на належну йому Ѕ частину квартири та звільнення її з-під арешту. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. 16.02.2024 року представником відповідача ГУНП в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, згідно якого даний позов ГУНП в Тернопільській області не визнає. У реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про накладення арешту , в яких відсутні будь-які данні про те, що арешт майна накладався за рішенням Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та відсутні дані, що саме ГУНП в Тернопільській області є відповідачем у справах виконавчого провадження. Отже, ГУНП в Тернопільській області не є відповідачем у вказаній справі, оскільки відсутні дані про накладення арешту з боку поліції в межах цивільного чи кримінального провадження. 26.02.2024 протокольною ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідача долучено Кременецький відділ ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 14.03.2024 року представником відповідача Кременецьким відділом ДВС подано відзив на позовну заяву згідно якого зазначає, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження №6622857, підстава обтяження: постанова АМ №063553 від 18.02.2008 відділ Державної виконавчої служби районного управління юстиції. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані два обтяження нерухомого майна боржника [PERSON] : обтяження №5119922 про накладення арешту на все нерухоме майно боржника згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.03.2014; обтяження №18748804 про накладення арешту на все нерухоме майно боржника згідно постанови про арешт майна боржника від 20.12.2016. Крім зазначених вище виконавчих проваджень, перебували також інші виконавчі провадження. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (п.2 ч.1 ст.47 Закону в старій редакції). Відповідно до ч.5 ст.59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви. 21.03.2024 року представником позивача адвокатом Сідоровою І.А. подано відповідь на відзив згідно якого зазначила, що судові витрати у розмірі 1228,20 грн. на користь держави стягнуті з [PERSON] Лановецьким районним судом Тернопільської області згідно з вироком від 26 серпня 2016 року у справі №601/1803/15-к про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Це не було засобом процесуального примусу, а також такі витрати не належать до судового збору. Вказаним вироком стягнуто витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи, яка була проведена експертною установою МВС України. Просять відхилити як безпідставні доводи Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що належним відповідачем у справі є Державна судова адміністрація України. 23.04.2024 року представником відповідача адвокатом Парійчук Ю.Д. подано відзив на позовну заяву згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. [PERSON] в дане провадження залучена внаслідок того, що являється стягувачем з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського районного суду №2-1582 від 25.11.2002 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Як вбачається з доданих позивачем документів, на підставі невиконання покійним [PERSON] своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, в останнього виникла заборгованість по сплаті аліментів, на підставі чого було відкрито ВП №2920679. Дане виконавче провадження в сукупності з іншими спричинило накладення арешту на майно, яке являється предметом даного позову. Разом з тим, згадане виконавче провадження закінчено на підставі направлення за належністю, однак, не на підставі виконання такого. Заборгованість по сплаті аліментів не погашена і існує досі. Заборгованість по сплаті аліментів існує по сьогоднішній день, є несплаченою та унеможливлює зняття арешту з майна, який був накладений внаслідок її наявності. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 31.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 08.04.2024 протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 29.04.2024. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сідорова І.А. позовні вимоги підтримала та просила задоволити, посилаючись на мотиви, які викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив. Зазначила, що [PERSON] не заявляла жодних вимог до [PERSON] .. Сам факт заперечення позовних вимог не є достатньої підставою для відмови в задоволенні позову. Про те, що [PERSON] є можливим стягувачем по виконавчому провадженню в якому був накладений арешт є припущенням. Докази про те, що арешт був накладений у виконавчому провадження по якому стягувались аліменти відсутні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Парійчук Ю.Д. в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючи на мотиви, які викладені в відзиві на позовну заяву. Також зазначила, що їм не відомо, яка сума заборгованості по аліментах, з вимогою про стягнення цієї суми заборгованості до спадкоємця вони не звертались. Крім того, їм не відомо номер виконавчого провадження, по якому відбувалось стягнення аліментів та чи по ньому [PERSON] зверталась про накладення арешту на майно боржника. Також не відомо чи накладався взагалі арешт у виконавчому провадженню по стягненню аліментів з [PERSON] . В судове засідання представник відповідача ГУНП в Тернопільській області не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Кременецького відділу ДВС в судове засідання не з`явився, однак про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» не з`явився, однак про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши учасників справи та дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини справи: [PERSON] , народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 грудня 1988 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 травня 2017 року. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 08 березня 2023 року. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 26 грудня 2023 року. Згідно вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2016 року у справі №601/1803/15-к про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, стягнуто з [PERSON] на користь держави 1228,20 грн. судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи. Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 11.06.1998 року квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 лютого 2023 року. Згідно довідки про склад сім`ї №1065/08-57, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті постійно був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день його смерті у житловому приміщенні були зареєстровані: брат [PERSON] , [INFO] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кременецьким РК БТІ 11 червня 1998 року . Батько позивача [PERSON] як спадкоємець за законом другої черги (рідний брат) [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , на користь [PERSON] , подавши 12 липня 2023 року до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. відповідну заяву. [PERSON] подала 09 березня 2023 року до приватного нотаріуса Бурлак А.В. заяву про прийняття спадщини після смерті її дядька [PERSON] , внаслідок чого 09 березня 2023 року нотаріусом зареєстровано спадкову справу за №70369600. 13\~грудня 2023\~року приватним\~нотаріусом Бурлак\~А.В.\~позивачу відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~означену частину\~квартири у\~зв`язку\~з відсутністю\~правовстановлюючого документу\~на квартиру. Згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачаються відомості про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] а саме: - арешт нерухомого майна № 6622857, зареєстрований 19 лютого 2008 року Кременецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції АМ № 063553 від 18 лютого 2008 року. Вказана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №353246092 від 06 листопада 2023 року; - арешт нерухомого майна № 5119922, зареєстрований 26 березня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області Риндич І.В. на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42323952, виданої 20 березня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції Ковальчуком О.А. Вказана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 353339562 від 07 листопада 2023 року; - арешт нерухомого майна № 18748804, зареєстрований 27 січня 2017 року Кременецьким міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на підставі постанови № 53151992, виданої 20 грудня 2016 року Кременецького МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області. Вказана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно № 353339562 від 07 листопада 2023 року. Згідно відповіді Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області №40290 від 15.11.2023 вбачається, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження №6622857. Підстава: постанова АМ №063553, 18.02.2008. Встановити у якому виконавчому провадженні винесена постанова про арешт майна боржника неможливо,\~оскільки вона\~винесена в\~паперовій формі\~без використання\~Єдиного державного\~реєстру виконавчих\~проваджень.\~На момент\~винесення цієї\~постанови на\~виконанні у\~Відділі ДВС\~перебувало ряд\~виконавчих проваджень,\~стягувачами по\~яких були:\~ [PERSON] у\~виконавчому провадженні\~за №2920679,\~а також\~держава (по\~стягненню штрафів,\~у тому\~числі кримінальних); Обтяження №5119922\~здійснене на\~підставі постанови\~про арешт\~боржника та\~оголошення заборони\~на його\~відчуження №\~42323952\~від 20\~березня 2014\~року державним\~виконавцем відділу\~ДВС Кременецького\~районного управління\~юстиції у\~виконавчому провадженні\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа про\~стягнення з\~ [PERSON] \~боргу на\~користь ПАТ\~"Дельта\~Банк",\~яке закінчене\~18\~вересня 2014\~року у\~зв`язку з\~направленням за\~належністю до\~іншого відділу\~ДВС згідно\~з п.\~10\~ч.\~1\~ст.\~49\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження"; Обтяження №18748804 здіснене на підставі постанови № 53151992 від 20 грудня 2016 року Кременецьким МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчому провадженні № 53151992 з примусового виконання виконавчого листа Лановецького районного суду від 12 грудня 2016 року № 601/1803/15-к про стягнення з [PERSON] 1228,20 грн судових витрат на користь держави; провадження закінчено 30 червня 2017 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна). Виконавчі провадження знищені за закінченим строком зберігання. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. За положеннями ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Кременецьким РК БТІ 11 червня 1998 року. Батько позивача [PERSON] як спадкоємець за законом другої черги (рідний брат) [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , на користь [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу від 13 грудня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину у встановленому порядку та набула майнових прав на спірне майно. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, а тому слід визнати за [PERSON] право власності \~на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті її дядька [PERSON] , який помер [INFO] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відносно позовних вимог про звільнення майна з-під арешту суд зазначає наступне: Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Закон України «Про виконавче провадження»\~визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Так, згідно п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України\~ «Про виконавче провадження»\~ \~здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; (п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України\~«Про виконавче провадження»\~\~). Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 2\~ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» ). На підставі п. 2 ч. 1\~«Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього\~Закону\~заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч.\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Разом із тим\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини п`ятої цієї норми, у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 2\~ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що докази, які б підтверджували наявність в автоматизованій системі виконавчого провадження діючих виконавчих проваджень, згідно яких були накладені арешти (обтяження) №6622857, 5119922, 18748804 відсутні. Однак, арешти на майно не зняті. Виконавчі провадження по них закінчені, майнові вимоги на їх підставі до позивача не пред`явлені. Окрім цього, представником Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не заперечується факт відсутності перебування на виконанні у відділі вищевказаних виконавчих проваджень, зокрема, вказано, що виконавчі провадження знищені, а тому не можливо зняти арешт з нерухомого майна, про яке просить позивач. Суд вважає, що не зняття арешту з майна у виконавчих провадженнях, які є відсутніми в органах ДВС та якими стягувачі не цікавилися протягом тривалого часу, є протиправним і таким, що порушує спадкові права позивача, оскільки наявність арешту на спадкове майно [PERSON] не дає можливості їй успадкувати його, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту із нерухомого майна належного [PERSON] . При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача [PERSON] , про відмову у задоволенні позову, через те, що існує виконавче провадження про стягнення заборгованості по аліментах, оскільки даний факт недоведений належним чином. Крім того, відсутні докази, що саме в даному виконавчому провадженні був накладений арешт. Представник Кременецького відділу ДВС у своєму відзиві зазначив, що факт накладення арешту (обтяження) №6622857 неможливо встановити. Також суд відхиляє доводи представника відповідача ГУНП в Тернопільській області, що він не є відповідачем у справі, оскільки в них відсутні дані про накладення арешту з боку поліції , оскільки це не є підставою для відмови в позову в цілому. Крім того, суд відхиляє доводи представника Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що вони не є належними відповідачами у справі, оскільки саме на підставі їхніх постанов були накладені арешти та повноваження із їх зняття теж має саме державна виконавча служба. Таким чином, у зв`язку із тим, що діючих виконавчих проваджень, згідно яких були накладені арешти (обтяженння) №6622857, 5119922, 18748804 відсутні, виконавчі провадження по них закінчені, майнові вимоги на їх підставі до позивача не пред`явлені, а тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк», держави в особі Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання права власності на спадкове майно та звільнення майна з-під арешту слід відмовити. Однак, враховуючи те, що арешти на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , були накладені на підставі постанов відділу державної виконавчої служби, арешти залишилися не знятими, проте виконавчі провадження згідно яких були накладені арешти відсутні і виконавчі листи по них на примусовому виконанні щодо [PERSON] не перебувають, а також, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їхніх прав шляхом скасування накладених арештів.

Outcome: partial