Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

У листопаді 2023 року адвокат Стефківський Володимир Іванович в інтересах [PERSON] звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.02.2022 року близько 23 год. 26 хв. у Дніпропетровській області у Софіївському районі, село Авдотівка сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль «MERCEDES-BENZ 1524 L», p. н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , скоїв наїзд на автомобіль «DAF FT XF 105.460», p. н. [NUMBER] з напівпричепом «BODEX KIS 3 WS», р. н. [NUMBER] , який зупинився попереду. Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля «MERCEDES-BENZ 1524 L», p. н. [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача, отримав травми, від яких помер. За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022041630000020. На день ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ 1524 L», p. н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача. 27.07.2022 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, відповідачем не надано жодної відповіді на подану заяву та не прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування позивачу. На підставі викладеного, просять суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяне смертю потерпілого, у розмірі 39000,00 гривень та страхове відшкодування витрат, у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 117000,00 гривень. Ухвалою суду від 13 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року розгляд даної цивільної справи відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду відзив та будь - які заяви від відповідача не надходили. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року розгляд даної цивільної справи відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. До суду відзив та будь - які заяви від відповідача не надходили. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року за ініціативою суду розгляд даної цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні. До суду відзив та будь - які заяви від відповідача не надходили. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року розгляд даної цивільної справи відкладено з підстави неявки учасників провадження. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 07 травня 2024 року її представником - адвокатом Стефківським В.І. через систему «Електронний суд» подана заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Окрім того, вказав, що не заперечує проти проведення розгляду справи у заочному порядку. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, будучи повідомлений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, 07 травня 2024 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за таких підстав. Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 року близько 23 год. 26 хв. в Дніпропетровській області у Софіївському районі, село Авдотівка сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль «MERCEDES-BENZ 1524 L», p. н. [NUMBER] скоїв наїзд на автомобіль «DAF FT XF 105.460», p. н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм помер. Позивач [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2022 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1203. (а. с. 9) [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 215, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2022 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). (а. с. 18, 29) 25.07.2022 року за вих. № 37430 представник позивача звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначив, що 23.02.2022 року близько 23 год. 26 хв. в Дніпропетровській обл. у Софіївському р-ні с. Авдотівка відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій автомобіль «MERCEDES-BENZ 1524 L», p.н. [NUMBER] , скоїв наїзд на автомобіль «DAF FT XF 105.460» p.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм помер. Учасниками ДТП зазначено: 1) пасажир [PERSON] , [INFO] ; 2) транспортний засіб «DAF FT XF 105.460», p.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , поліс ОСЦВВНТЗ № 206145168, виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант»; 3) транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 1524 L», p.н. [NUMBER] , водій невідомий, поліс ОСЦПВВНТЗ № AP2770196, виданий ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»; 4) потерпілі особи внаслідок ДТП: [PERSON] , [INFO] . Також, відповідачу було направлено заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язане із моральною шкодою у розмірі 39000,00 гривень (1/2 частки, що належить матері загиблого) від 25.07.2022 року та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язане із втратою годувальника (для батьків) у розмірі 117000,00 гривень (1/2 частки, що належить матері загиблого) від 25.07.2022 року з копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією рішення про розірвання шлюбу [PERSON] , копії паспорта, ІПН та пенсійного посвідчення на ім`я позивача [PERSON] (а. с. 8, 10-11) Відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 26 квітня 2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022041230000275 від 24.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито (а. с. 12-13) У п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати (ч. 1 ст. 1201 ЦК України). Як передбачено частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути установлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Так, ст. 3 цього Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Як регламентовано ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами пункту 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаною зі смертю потерпілого, визначено у ст. 27 Закону, згідно з якою страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком (пункт 27.1). Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3). Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, установлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4). Відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5). З урахуванням наведеного вище обов`язок із відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18). Суд встановив, що 23.02.2022 року близько 23 год. 25 хв. у Дніпропетровській області у Софіївському районі, с. Авдотівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MERCEDES-BENZ 1524 L», p. н. [NUMBER] , який скоїв наїзд на автомобіль «DAF FT XF 105.460», p. н. [NUMBER] . Внаслідок даної ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача, отримав травми, від яких помер. Водночас, з постанови слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 26 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022041230000275 від 24.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається, що 23.02.2022 приблизно в 23 годині 25 хвилин водій [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно справним автомобілем Mercedes Benz 1524L р.н. [NUMBER] в темний час доби, рухався по сухому дорожньому покриттю проїзної частині автошляху Н-11 сполученням Дніпро-Миколаїв з боку смт. Софіївка в напрямку м. Кривий Ріг по сухому дорожньому покриттю проїзної частині, з пасажиром [PERSON] , [INFO] , який знаходився на передньому сидінні. В цей час попереду, в попутному з ним напрямку, водій [PERSON] , [INFO] , зробив вимушену зупинку, у правій крайній смузі свого вантажного автомобіля DAF FT XF 105.460 р.н. [NUMBER] з напівпричепом BODEX KIS 3WS р.н. [NUMBER] , з увімкненими аварійним сигналом. Водій [PERSON] в момент виявлення зупинки вантажного автомобіля DAF FT XF 105.460 р.н [NUMBER] з напівпричепом BODEX KIS 3WS р.н. [NUMBER] , який перебував у нерухомому положенні, попереду нього, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.3 Правил дорожнього руху України. Однак водій [PERSON] діючи зі кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, шляхом несвоєчасного застосування ним гальмування, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.3 Правил дорожнього руху України. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій [PERSON] допустив наїзд керованого ним автомобілю Mercedes Benz 1524L р.н. [NUMBER] на задню частину напівпричепу BODEX KIS З WS р.н [NUMBER] , який зупинився попереду нього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] та пасажир [PERSON] загинули на місці. Між порушенням [PERSON] вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків є прямий причинний зв`язок. Так, за фактом ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 26 квітня 2022 року за результатами досудового розслідування слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022041230000275 від 24.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Отже, суду не було надано повних, достовірних та обґрунтованих доказів, які б не викликали сумніву у визначенні завдавача шкоди у вказаному ДТП від 23.02.2022 року. На підставі вищевикладеного та у зв`язку із наявними розбіжностями суд прийшов до висновку, що позивачем [PERSON] пред`явлено позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», а в прохальній частині позивач просить стягнути страхове відшкодування з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» позивачем не вказані. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У відповідності до п. 8 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, оскільки висунуті позивачем вимоги до нього не пред`явлені. Оскільки строки для заміни неналежного відповідача визначені ст. 51 ЦПК України спливли, а позивач у встановленому процесуальному порядку, зокрема відповідно до ч.1 ст. 51 ЦПК України, не заявляв відповідного клопотання, суд вважає за потрібне застосувати наслідки подання позову до неналежного відповідача, а саме відмовити у його задоволенні.

Outcome: dismissed