Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

\~25\~березня 2024\~року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з Харківського районного суду Харківської області для розгляду за підсудністю надійшла вищезазначена справа. Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про\~ розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 20 листопада 1993 року, який зареєстровано\~у Іллічівській сільській раді Братського району Миколаївської області, актовий запис №8. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Подружнє життя в них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. З`явились постійні суперечки і сварки. Шлюбні відносини припинились з липня 2007 року. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка та представник позивача до суду направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, також надіслав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.35) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 20 листопада 1993 року, який зареєстровано Іллічівською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис №8\~, що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 листопада 1993 року (а.с.6). Подружнє життя в сторін не склалося, вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, шлюб існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved