Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У позовній заяві представник позивача [PERSON] адвокат Климович Т.Д. просить ухвалити рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що з часу розірвання шлюбу рішенням суду від 02 жовтня 2018 року сторони проживають окремо. Діти проживають разом із позивачем, яка самостійно займається їх вихованням, утриманням та доглядом, підготовкою до самостійного життя. Відповідач жодної участі у житті дітей не приймає, їх життям, здоров`ям та розвитком взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, присуджені на дітей аліменти не сплачує. Орієнтовно у 2019 року відповідач вибув за межі України та з цього часу жодного контакту з дітьми не підтримує. Такими своїми діями відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, при цьому будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми він ніколи не мав. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явився, відзиву або інших заяв щодо процедури розгляду справи суду не подав. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала попередньо наданий суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітніх синів. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2013 року по 01 листопада 2018 року, що підтверджується копією рішення Любомльського районного суду від 02 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 02 листопада 2018 року. У період шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю - позивачем [PERSON] 22 жовтня 2019 року Любомльським районним судом виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх синів аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Починаючи з січня 2020 року відповідач аліментів на дітей не сплачує, станом на 01 січня 2024 року заборгованість по аліментах становить 115462,41 гривень, що підтверджується наданим головним державним виконавцем Любомльського відділу ДВС розрахунком заборгованості. За інформацією Державної прикордонної служби від 06 лютого 2024 року відповідач [PERSON] 03 січня 2020 року виїхав за межі України та назад в Україну не в`їжджав. Довідкою Забузького ліцею Рівненської сільської ради від 19.12.2023 № 46/01-15 стверджено, що відповідач успішністю дітей в ліцеї не цікавиться, батьківські збори не відвідує, жодного контакту з ліцеєм не підтримує. Дітей до закладу приводить і забирає мати, яка тільки теж приходить на виклики ліцею. Рішенням виконавчого комітету Рівненської сільської ради від 05 березня 2024 року № 18 затверджено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналіз досліджених по справі доказів дає обґрунтовані підстави вважати, що відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , адже перебування за кордоном не перешкоджає йому спілкуватися з дітьми та приймати участь в їх житті, у тому числі їх утримувати шляхом сплати аліментів. Жодних дій в інтересах дітей уже упродовж більш як достатньо тривалого часу (більше чотирьох років) відповідач не вчинив, на контакт з дітьми жодного разу не виходив, тим самим явно проявляючи свою байдужість до їх долі та життя. Існування певних об`єктивних чинників, які б не залежали від волі відповідача і унеможливлювали виконання ним своїх батьківських обов`язків, по справі не встановлено. Таким чином, по справі встановлено, що відповідач в порушення вимог ст.150 СК тривалий час не займається вихованням своїх малолітніх дітей, не турбується про їх матеріальне забезпечення, фізичний, духовний та моральний розвиток. Отже, заявлені вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відповідають положенням ст.ст.150, 164 СК України, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved