Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 14 червня 1995 року у виконавчому комітеті Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №11. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя між ними не склалося, причиною розпаду сім`ї стало те, що дружина мало приділяла йому уваги, усі сімейні питання иврішувала на власний розсуд. З 2011 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сім`ї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі в зв`язку з поданими ними заявами, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 1995 року у виконавчому комітеті Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 11, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб/а.с.3/. Подружнє життя між сторонами не склалося, з 2011 року проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як слідує із матеріалів цивільної справи, - позивачка є дружиною відповідача, тобто має право на звернення з позовом про розірвання шлюбу. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім`ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved