Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про припинення\~стягнення аліментів\~з нього\~ [PERSON] \~на користь\~відповідачки \~ [PERSON] на\~утримання неповнолітніх\~дітей \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше ніж\~30\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісяця починаючи\~з 21.09.2015\~року і\~до досягнення\~дітьми повноліття\~та про\~звільнення від\~сплати заборгованості\~по аліментах\~в сумі\~265292,59\~грн.\~та відкликання\~виконавчого листа\~Полтавського районного\~суду Полтавської\~області №\~545/2797/15-ц,\~виданого 12.11.2015\~року, посилаючись на те, що з грудня 2019 року діти постійно проживають разом із батьком за адресою [ADDRESS] . Відповідно [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом, так як аліменти є коштами дітей і відповідно мають витрачатися саме в їх інтересах і стягують на користь того з батьків, з ким проживають діти. Позивач та представник позивача адвокат Дроменко Л.В. надала заяву про розгляд справи без їх участі, просила позов задовольнити, Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки обоє дітей постійно проживають з батьком та перебувають на його утриманні. Згідно із нормами ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 20 червня 2008 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 49 відділом реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області (копія свідоцтва про шлюб додається). В даному шлюбі сторони перебувають до цього часу, хоча фактично припинили шлюбні відносини в грудні 2015 року і з цього часу спільно не проживають. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою проживання [PERSON] , але не проживає за вказаною адресою. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 12.02.2024 року № 336 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають з батьком за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії характеристики на учня 7-Б класу Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №23 Полтавської міської ради Полтавської області» [PERSON] , [INFO] , батько частіше навідується до школи, спілкується з учителями-предметниками та класним керівником. Відповідно до копії характеристики на учня 5 класу Тостянецької філії І-ІІ ступенів Щербанівського ліцею Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] , [INFO] , батько приділяє належну увагу вихованню сина, бере участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується з вчителями та класним керівником. Хвилюється за його навчання та виховання. Згідно відповіді на адвокатський запит з Тостянецької філії І-ІІ ступенів Щербанівського ліцею Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області мати [PERSON] , [PERSON] , відвідувала заклад у 2021 році, коли Ігнат навчався у 2 класі. На даний час підтримує зв?язок з класним керівником в телефонному режимі. Останній телефонний дзвінок був у жовтні місяці. Відповідно до копії відповіді з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги об`єднаних територіальних громад» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області встановлено, що гр. [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , сам виховує та турбується про здоров?я сина [PERSON] [INFO] Знаходиться на обліку в Тростянецькій АЗПСМ з народження по цей час, відвідування та піклування відбувається виключно батьком. Крім того, встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року в справі № 545/2797/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 21.09.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання даного рішення суду був виданий виконавчий лист № 545/2797/15-ц від 12.11.2015 року. За даним виконавчим листом старшим державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Бойко О.В. було відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2015 року (копія додається). Вказане виконавче провадження виконувалося до січня 2020 року шляхом стягнення аліментів із отримуваного позивачем грошового забезпечення (проходив службу в 1-му Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області). Після звільнення зі служби 25 січня 2020 року аліменти на користь [PERSON] не стягувалися. При цьому вже і старший син переїхав жити до батька. Таким чином, з грудня 2019 року діти постійно проживають з [PERSON] і аліменти з нього не стягувалися. Позивач вважав, що відповідачка забрала виконавчий лист з Октябрського ВДВС, у зв`язку з тим, що діти проживають із батьком, але як зазначає позивач на початку січня 2024 року позивачу заблокували картковий рахунок та зателефонували з ВДВС і повідомили, що він має великий борг по сплаті аліментів. Звернувшись до ВДВС [PERSON] дізнався, що виконавчий лист перебуває і надалі на примусовому виконанні у ВДВС, а стягнення не проводилися так як [PERSON] звільнився зі служби і постанова не підлягала виконанню за місцем попередньої роботи. У зв`язку з тим, що весь цей час державний виконавець не вживав дій для примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, а позивач вважав, що аліменти не стягуються так як діти проживають з ним, то за весь період з січня 2020 року йому було нараховано заборгованість по аліментах. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість нарахована з 01.01.2020 року і становить 265292,59 грн. Таким чином, фактом того, що діти з грудня 2019 року проживають із батьком підтверджується довідкою про їх реєстрацію, характеристиками з місця навчання, показами свідків та іншими доказами в їх сукупності. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Враховуючи викладене, те що відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі, а також те, що діти [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] з матір`ю, на користь якої стягнуто аліменти на їх утримання, не проживають, а проживають з батьком\~ [PERSON] та перебувають на його утриманні, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Частина перша\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги в частині звільнення позивача від заборгованості по аліментам, позивач посилається на положення частини 2\~статті 197 Сімейного кодексу України\~про те, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Положеннями ч. 2\~ст. 188 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Факт зміни місця проживання дітей та їх проживання із батьком, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідача. Обставиною, що має істотне значення у такому випадку слід вважати зміна дітьми місця постійного проживання та переїзд їх до батька. За змістом ст.\~180,\~182 Сімейного кодексу України\~право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За таких обставин, наявні законні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання дітей, що утворилась за період з січня 2020 року та по даний час і від звільнення від сплати аліментів в подальшому оскільки діти проживають разом із батьком постійно. Щодо судових витрат суд приходить до наступного. При зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір у зв`язку звільнення від сплати, оскільки позивач має 2 групу інвалідності. Згідно з ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи, що позивачем судовий збір не сплачувався, відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті позивачу, підстави для повернення 50 % судового збору з державного бюджету відсутні, про те існіють підстави для стягнення з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн. Позивачем також заявлені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Згідно зі\~статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року). Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved