Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач зазначив, що [INFO]. у своєму блозі (Слідство.Інфо) в месенджері «TELEGRAM» журналістка [PERSON] опублікувала відеосюжет під назвою « Російсько -білоруський слід: Хто прибирає в українських держустановах. Під відео зазначений наступний текст: « [INFO] замовив прибирання своїх відділень в Донецькій та Луганській областях компаніям з орбіти російсько-білоруського бізнесмена [PERSON]. Клінінгові фірми з цієї ж групи прибирали Кремлівський палац та приміщення Чорноморського флоту у Севастополі. Як це можливо під час повномасштабної війни - розбирається [PERSON] у своєму блозі». [INFO], о 19.00 год. на веб-сайті « [INFO] » за посиланням [INFO] опубліковано статтю під назвою « [INFO] » та відеосюжет за посиланням [INFO] під назвою « [INFO] ». [INFO], о 7:00год., на веб-сайті slidstvo.info за посиланням: [INFO] розміщено публікацію (статтю) під назвою: « [INFO] » та відео за посиланням [INFO] під назвою « [INFO] ». Автором зазначеної статті та поширеного відеосюжету є журналістка Громадської організації « [INFO] » [PERSON] . У відеосюжеті під назвою « [INFO] », розміщеному [INFO] за посиланням [INFO] у стверджувальній формі наводиться наступна інформація:-«Залізниця, електростанції, Укрпошта, податкова, нині окупований [PERSON] порт, та багато інших державних об`єктів роками прибирали клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] . І далі продовжують прибирати»; «деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаніях групи «Чисто». Однак з 2014 року [PERSON] почав поступово виходити з компаній. До 2019 року у нього не лишилось бізнес активів в Україні, керувати компаніями продовжили його давні партнери»; «те, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON] підтверджують і висновки Латвійських слідчих. Загалом слідчі заарештували 73 млн. євро, з них 33 млн. євро на рахунках пов`язаних з компаніями [PERSON] »; «латвійські правоохоронці вважають, що, ймовірно, «де- юре » українській бізнес переписали, зокрема, на [PERSON] , але «де-факто» керувати ним продовжив [PERSON].»; «журналісти ОССРП отримали матеріали справи з яких дізнались, що на допиті [PERSON] зізнався, що з 1999 по 2000 рік він працював в українській компанії, яка належала родині [PERSON]»; « [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою»; «тоді ж, у 2016-му, українська компанія з групи «Чисто» виграє тендер на прибирання столичного аеропорту «Бориспіль». Тобто, співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мають доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займались вони там тільки прибиранням наразі невідомо»; «за ними компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій, які знаходяться в різних областях України.»; «група компаній, яка має зв`язок з російським бізнесменом, роками отримувала державні підряди та мала, і досі має, доступ до великої кількості стратегічних об`єктив України.». В статті під назвою «[INFO]», розміщеній [INFO] за посиланням [INFO] у стверджувальній формі наводиться наступна інформація: «клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] , багато років поспіль прибирають українські стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізницю», «Укренерго», податкову тощо»; «у цей час такі стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізниця», «Укрпошта», «Укренерго», аеропорт «Бориспіль» та нині окупований бердянський порт, роками прибирали і продовжують це робити клінігові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] »; «деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаніях групи «Чисто», однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з усіх компаній»; «латвійські слідчі підтверджують, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON] »; «на рахунках, пов`язаних з компаніями російського бізнесмена, слідчі заарештували 73 млн євро. З них 33 млн євро - на рахунках, пов`язаних з фірмами [PERSON] »; «латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно « де-юре » український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але «де-факто» управляв ним [PERSON] »; «журналісти ОССРП отримали матеріали справи, у якій під час допиту [PERSON] зізнався слідчим, що з 1999 по 2000 рік працював в українській компанії родини [PERSON]»; «при цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON], як своєю особистою»; «тобто співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мали доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займались вони там лише прибиранням, наразі невідомо»; «журналісти встановили, що клінінгові компанії, які пов`язані з росіянином та (через його родину і партнерів) з компаніями у Росії та Білорусі, що прибирали Кремлівський палац та казарми Чорноморськогофлоту в окупованому Криму і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON], роками прибирають у найбільших державних будівлях України, так як: ПРАТ «Націонална енергетична компанія «Укренерго», міжнародний аеропорт «Бориспіль»; Бердянський морський торговельний порт, ПАТ «Укрзалізниця, Акціонерне товариство «Укрпошта», АТ «Укртранснафта, АТ КБ «ПриватБанк», Державна інспекція енергетичного нагляду України, Головне управління ДПС в Одеській області, Державна міграційна служба». У публікації (статті) під назвою «[INFO]», розміщеній [INFO] за посиланням [INFO] у стверджувальній формі наводиться наступна інформація: «[INFO]»; «на 9-му році війни з РФ група компаній, яка має зв`язок з російським бізнесменом білоруського походження [PERSON], отримує державні підряди та має доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України»; «ці компанії роками мали доступ до стратегічних об`єктів, як-от «Укрпошта», «Укртранснафта», аеропорт «Бориспіль», «Укрзалізниця», тощо; «компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій в різних областях України, про що свідчать кілька контрактів з «Укренерго»»; «співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином [PERSON], мають доступ до приміщень головних українських стратегічних об`єктів. Чи займаються вони там лише прибиранням, наразі невідомо». В статті під назвою «[INFO]»: Хто прибирає стратегічні об`єкти України» зазначено, поряд із іншим: «У дні обстрілу росіянами української критичної інфраструктури «Укренерго» проводить тендер на прибирання, зокрема, електричних підстанцій у різних областях України. Перемагає компанія ТОВ «Чистий Світ Технології», яка входить в умовну групу компаній «Чисто». В Україні компанії групи «Чисто» роками мали доступ до стратегічних об`єктів, як-от «Укрпошта», «Укртранснафта», аеропорт «Бориспіль», «Укрзалізниця», тощо. Зараз, наприклад, вони працюють на підстанціях «Укренерго» та в «ПриватБанку» на прифронтових територіях» (кінець цитати). Відповідач [PERSON] в мережі «Іnstagram» розмістив публікацію під назвою « [INFO] » (за посиланням [INFO] ). Українські веб-сайти, такі як: «TELEGRAF», «Центр журналистских расследований», «Inshe.tv», «Економічна правда», «HROMADSKE», EXPRO CONSULTING», «Економічні новини», «Gordonua.com», « LB.UA » розповсюдили на своїх веб-сторінках в мережі Інтернет інформацію викладену в статті «[INFO]» з посиланням на відео « [INFO] ». Зазначена журналістська преса розповсюджувала матеріал зібраний «Слідством.Інфо» у ході журналістського розслідування, але змінювала тільки назви статей: «Прибирали на ключових об`єктах України: ЗМІ вийшли на клінінгові компанії з російським слідом (TELEGRAF); «Попри війну, клірингові компанії з російським слідом отримують держпідряди на прибирання стратегічних об`єктів України (Центр журналистских расследований); «Прибиральники поза підозрою? І Кремлііський палац, і Укренерго прибирають клінінгові компанії, пов`язані з [PERSON] (Inshe.tv); «Компанії друга [PERSON] прибирають на стратегічних об`єктах України - ЗМІ (Економічна правда); «Клінінгові компанії бізнесмена, пов`язаного з [PERSON], прибирають стратегічні об`єкти в Україні - «Слідство.Інфо» (HROMADSKE); «Компанії, пов`язані з окупантами, займаються клінінгом на стратегічних об`єктах - ЗМІ (EXPRO CONSULTING); «Українські стратегічні об`єкти прибирають клінінгові компанії, пов`язані з [PERSON] - ЗМІ» (Економічні новини); «Стратегічні об`єкти в Україні прибирають компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують із [PERSON] - ЗМІ» (Gordonua.com); «Укрзалізницю, Укренерго прибирають фірми, дотичні до бізнесмена з РФ, пов`язаного з [PERSON], - Слідство.Інфо» (LB.UA). Позивач зазначає, що відповідачем [PERSON] не конкретизовано, які саме компанії групи «Чисто» мали доступ до зазначених стратегічних об`єктів, а також, які саме компанії входять в умовну групу «Чисто» їх перелік із зазначенням коду ЄДРПОУ, які саме компанії були досліджені журналістами «Слідство.Інфо» на предмет їх входження до російської орбіти та як такі, що роками мали доступ до стратегічних об`єктів. Між діяльністю [PERSON] та компаніями, засновником та кінцевим бенефіціарним власником яких є позивач, відсутні зв`язки. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «ЧС ГРУП», код ЄДРПОУ 36790327, з часткою у 26%, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля. [PERSON] 22.11.2017р. здійснив вихід з учасників товариства. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «ЧИСТИЙ СВІТ ТРЕЙД», код ЄДРПОУ 37738933, з часткою 19,01%, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля. Протоколом №1/02 від 09.02.2017 видалено бенефіціарного власника [PERSON] з часткою у статутному капіталі 1,24%. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «НІМЕЦЬКА МИЮЧА ТЕХНІКА», код ЄДРПОУ 36439066, з часткою 25,78%, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля. [PERSON] 19.08.2019р. видалено як бенефіціарного власника. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу ТОВ «ЧИСТО ФМ», код ЄДРПОУ 38443844, з часткою у 100%. [PERSON] не був учасником та кінцевим бенефіціарним власником у Товаристві. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу ТОВ «Чистий світ актив», код ЄДРПОУ 40307604, з часткою в 50%, основний вид діяльності - загальне прибирання будинків. [PERSON] не був учасником та кінцевим бенефіціарним власником у Товаристві. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «Чистий світ Сервіс», код ЄДРПОУ 40307604, з часткою 33,3%. Протоколом від 09.02.2017р. видалено бенефіціарного власника [PERSON] із часткою у статутному капіталі 0,42%. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «Інжиніринг Актив», код ЄДРПОУ 40307672, з часткою 50%. [PERSON] не був учасником та кінцевим бенефіціарним власником у Товаристві. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «Фасіліком ФМ», код ЄДРПОУ 40307384. З часткою 50%, основний вид діяльності - загальне прибирання будинків. Позивач є кінцевим бенефіціаром з правом прямого вирішального впливу у ТОВ «Сервіс Фасіліті ЧС», код ЄДРПОУ 43359959, з часткою 50%, основний вид діяльності - загальне прибирання будинків. [PERSON] не був учасником та кінцевим бенефіціарним власником у Товаристві. З серпня 2019 року [PERSON] ні юридично, ні фактично не має відношення до жодного підприємства, яке входить до Групи компаній «Чисто». На підстанціях «Укренерго», окрім укладених договорів на прибирання з ТОВ «Чистий Світ Технологій», також наявні інші юридичні особи, зокрема: ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.СЕРВІС»; ТОВ «Проект Лайт Консалтинг»; ТОВ «ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ» які жодним чином не пов`язані з діяльністю компаній групи «Чисто». З АТ «Укртранснафта», АТ «Укрпошта» за наслідками проведених в 2021-2023р.р. тендерів на закупівлю послуг прибирання договори укладені також не тільки з ТОВ «Чистий світ технологій». Щодо проведених тендерів за участю юридичних осіб, в яких позивач є засновником та кінцевим бенефіціарним власником позивач зазначає наступне. Так, він є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Чисто ФМ». Основний КВЕД діяльності юридичної особи - 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про вплив та зв`язки російського бізнесмена [PERSON] на діяльність юридичної особи позивача - відсутні. ТОВ «Чисто ФМ»(«Чистий світ фасіліком») приймало участь у наступних тендерах: АТ "Укрпоштою" в особі Київської міської дирекції було проведено тендер на прибирання (клінінг) приміщень ЦПЗ Київ-Лівобережний за адресою [ADDRESS] за ідентифікатором доступу на сайті Прозорро UA-2020-05-26-008607-b. Дата оприлюднення оголошення про проведення тендеру 26.05.2020. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій 29.06.2020. Учасниками тендерних пропозицій були ТОВ «ЕКО-ТЕХТРАНС», ТОВ «ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТОВ "І Н В А Й Т", ТОВ "Чистий світ фасіліком", ПП "Клінінг Про", ТОВ "ФМ СЕРВІС ПРО", ФОП "[PERSON]", ПП "ЄВРОХІМ ОДЕСА". Переможцем зазначеного тендеру визначено ТОВ «ЕКО-ТЕХТРАНС», з яким укладено договір про надання послуг строком до 31.08.2021р. включно. АТ "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції було проведено тендер на «прибирання (клінінг) приміщень Будинку зв`язку, вул. Хрещатик, 22» за ідентифікатором доступу на сайті Прозорро UA-2019-10-09-000846-b. Дата оприлюднення оголошення про проведення тендеру 09.10.2019р, кінцевий строк подання тендерних пропозицій 11.11.2019р. Учасниками тендерних пропозицій є ТОВ "ФМ СЕРВІС ПРО", ТОВ "ІМПЕЛ ГРІФФІН СЕРВІС", ТОВ "Чистий світ фасіліком", ТОВ «Алма Фасіліті груп», ТОВ "Експлуатаційна компанія №1". Переможцем зазначеного тендеру визначено ТОВ "ФМ СЕРВІС ПРО" та укладено договір про надання послуг строком до 31.12.2020р. включно. АТ «УКРПОШТОЮ» було проведено тендер на «Послуги з прибирання_8583032» за ідентифікатором доступу на сайті Прозорро UA-2019-07-10-002715-b. Дата оприлюднення оголошення про проведення тендеру 10.07.2019р., кінцевий строк подання тендерних пропозицій 26.07.2019р. Учасниками тендерних пропозицій є ТОВ "СТЕПЛАЙН", ТОВ "Чистий світ фасіліком". Переможцем зазначеного тендеру визначено ТОВ "Чистий світ фасіліком" та укладено договір про надання послуг строком до 11.08.2020р включно. Акціонерним товариством «Укртранснафта» було проведено тендер на «Послуги з прибирання офісного приміщення» за ідентифікатором доступу на сайті Прозорро UA-2018-10-25-000178-c. Дата оприлюднення оголошення про проведення тендеру 25.10.2018р., кінцевий строк подання тендерних пропозицій 01.11.2018р. Учасниками тендерних пропозицій є ПП "Клінінг-Про", ТОВ "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП", ТОВ "Алма Фасіліті груп", ТОВ " І Н В А Й Т", ТОВ "Чистий світ фасіліком", ТОВ "Др. Рьодгер Сервіс Менеджмент", ТОВ "СЕРВІС МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП". Переможцем зазначеного тендеру визначено ТОВ "ІМПЕЛ ГРІФФІН ГРУП" та укладено договір про надання послуг строком до 31.12.2019р. включно. Позивач є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Чистий світ актив» (ЄДРПОУ 40307604), тобто має прямий вирішальний вплив на діяльність юридичної особи. ТОВ «Чистий світ актив» приймало участь у наступних тендерах. Акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» було проведено тендер «Клінінгові послуги ГО та МРУ: Донецька та Луганська обл. (підконтрольна Україні територія) (основний постачальник)» за ідентифікатором доступу UA-2023-04-03-011277-a. Дата оприлюднення оголошення про проведення закупівлі - 03.04.2023. Переможцем тендеру визначено «ТОВ «Чистий світ актив» та укладено договір про надання послуг строком до 31.03.2024 року включно. Тобто послуги з прибирання надають не тільки компанії, кінцевим бенефіціарним власником є позивач. В статті під назвою «[INFO]»: Хто прибирає стратегічні об`єкти України» зазначено наступне (початок цитати): «Латвійські слідчі підтверджують, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON]. У справі про відмивання грошей йдеться, що зароблені у Білорусії, Росії та Україні гроші [PERSON] виводив у ЄС. На рахунках повязаних з компаніями російського бізнесмена, слідчі заарештували 73 млн євро. З них 33 млн євро - на рахунках, повязаних з фірмами [PERSON]. Жодних кримінальних справ по відмиванню коштів в Україні компаніями, які належать позивачу, немає. Журналісти «Слідство.Інфо» також не зазначають про існуючі кримінальні провадження відносно фірм позивача, зареєстрованих в Україні. Представником позивача було надіслано адвокатський запит до Служби Безпеки України щодо надання відомостей, чи перебувають в провадженні СБУ (його територіальних структурних підрозділів) кримінальні провадження відкриті відносно позивача за фактом вчинення останнім кримінальних правопорушень, зокрема щодо зв`язків з країнами-агресорами (Росією та Білоруссю); чи надходили звернення громадських організацій, установ, підприємств щодо [PERSON] , [INFO] , та про наявність у нього зв`язків з країнами-агресорами (Росією та Білоруссю). СБУ листом від 26.06.2023 №61Г-1673/2 було повідомлено, що згідно з даними Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 26.06.2023р. досудове розслідування у кримінальних провадженнях за підозрою [PERSON] слідчими СБ України не здійснюється; звернення повідомлення чи будь яка інша інформація щодо вчинення неправомірних дій [PERSON] на адресу СБ України не надходили. 16.05.2023р. позивач на свою електронну пошту отримав на свою електронну пошту ряд питань від журналістів, у яких, серед іншого, зазначено, що у їхнє розпорядження надійшли матеріали кримінального процесу №11816015519. Процесуальний куратор у кримінальному процесі №11816015519 - слідчий 1-го відділу Управління боротьби з економічними злочинами Головного управління Кримінальної поліції Державної поліції Л.Пацкевіча повідомив Бюро присяжних адвокатів «Роде та Партнери», що ані наявні у цьому, ані в будь-якому іншому кримінальному процесі відомості нікому не розголошені не були, з чого випливає, що ані журналістам «Слідство.Інфо» ані журналістам ОССРП не було розголошено жодної інформації пов`язаної з кримінальним процесом №11816015519, а отже розповсюджена інформація «Слідство.Інфо» не відповідає дійсності. У Латвійській Республіці розглядається дві судових справи, одна стосується заарештованих коштів на рахунках підприємств (іноземних юридичних) які належать Позивачу, а інша судова справа стосується коштів на рахунках підприємств (також іноземних юридичних), які належать [PERSON] . Жодна з цих справ не має жодного відношення до звинувачень ні [PERSON] , ні позивача у скоєнні злочинів, пов`язаних із відмиванням грошей чи іншою протиправною діяльністю. Жодних кримінальних справ щодо відмивання коштів ні щодо [PERSON] , ні щодо позивача немає ні в суді, ні на стадії слідства. Останні не притягнуті як обвинувачені, та їм не присвоювався статус особи, щодо якої (теоретично) в найближчому майбутньому можливе порушення кримінальної справи. Процесуальний статус озивача в судовій справі в Латвійській Республіці - власник арештованого майна. У цьому процесі взагалі немає обвинуваченого чи підсудного. Предметом судового розгляду взагалі не є питання чиєїсь провини, а вирішується лише питання, чи пов`язані заарештовані кошти хоч із якимось правопорушенням, і чи повинен був про це знати власник майна. Журналістами «Слідство.Інфо» не зазначено, на підставі яких зібраних доказів ними встановлено відмивання фірмами позивача грошових коштів в Україні та виведення їх в подальшому в ЄС. Для того щоб поширювати інформацію про відмивання грошових коштів злочинним шляхом, у журналістів повинна бути підтверджуюча інформація та доказова база по справі, яка полягає у винесенні законного рішення по справі «відмивання коштів». У разі відсутності прийнятого рішення, яке набрало законної сили, свідчення журналістів про факт відмивання коштів є протиправним та таким, що порушує права та законні інтереси позивача, відтак завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. На 04 хв. 23 сек. до 04 хв. 45 сек. відео, [PERSON] було зроблено телефонний дзвінок до позивача, в якому остання запитувала наступне: «Чи Ви знайомі з [PERSON]». В телефонній розмові, позивач повідомив [PERSON] про те, що в Латвійській Республіці слухається судова справа, яка пов`язана як з діяльністю компаній [PERSON] так і з діяльністю позивача, тобто розмежував свій бізнес і бізнес російського бізнесмена [PERSON] . Їх пов`язаність є вигаданими домислами. На 04 хв. 47 сек. відео зазначено про те, що журналісткою [PERSON] позивачу були надіслані запитання: 1.Коли, як і за яких обставин ви отримали групу компаній [PERSON] Якщо ви викупили цей бізнес, чи можете надати якісь підтверджуючі документи? 2. Скільки коштував цей бізнес? Звідки у вас була така сума на його придбання? 3. Перелічіть будь-ласка, всі компанії групи, які зараз у вашій власності та/або до яких ви маєте відношення. 4.Чим займаються ці компанії, які послуги/товари продають? 5. Які у вас стосунки з [PERSON] та його дружиною [PERSON] відкритих даних про ваші компанії містяться відомості, що вона тривалий час була акціонером деяких компаній групи. Чи родина [PERSON] досі у вашому бізнесі, і якщо так, то в якій формі? 6. Коли ви останній раз бачили [PERSON] або його дружину? За яких обставин? 7.Нам відомо, що латвійські слідчі звинувачують вас у тому, що ви стали власником деяких компаній [PERSON] в якості «прикриття» для того, щоб російський бізнес [PERSON] продовжував працювати в Україні після окупації Криму. Прокоментуйте цю тезу. 8.Розкажіть, чи робота компаній змінилась після початку війни? Чи збільшився/зменшився прибуток та держзамовлення? 9.Наскільки великою частиною діяльності вашого бізнесу є участь у державних тендерах? 10.Чи ви надавали послуги Міжнародному аеропорту «Бориспіль»? Якщо так, то коли і які послуги надавали? Позивач надав на них відповіді та згоду на їх цитування виключно у разі якщо повністю буде проставлене запитання журналіста і процитована відповідь. Напроти ж, журналісткою у оскаржуваному відео, було вставлено фрагмент цитати із відповідей позивача, і не вбачається, яке питання журналісткою було задано. Але позивачем у своїй відповіді було акцентовано увагу на тому що, останній взагалі нічого не знав про російські компанії (російський бізнес) [PERSON], який працював би в Україні ні до, ні після 2014 років. На 04 хв. 50 сек. відео вставлено фрагмент з контексту наданих відповідей позивачем в письмову вигляді, а саме (початок цитати, мова тексту): «Поэтому я и не удивился, что латвийские органы в нарушение закона слили информацию по закрытому делу, кстати, закрытому по закону, который на мой взгляд, направлен на то, чтобы скрыть беспредел, творимый следствием и прокуратурой). Я вообще ничего не знаю про российские компании (российский бизнес) [PERSON], которые работали бы в Украине ни до, ни после 2014 года. У следствия в деле по моим компаниям нагромождение домыслов и фантазий, которыми они пытаются оправдать свою главную ошибку: перепутали мойку (клининг) с отмыванием. Это конечно шутка, но единственное, что следствие интересует - это отобрать мои деньги (кінець цитати)». На 05 хв. 49 сек. до 06 хв. 59 сек. відео вставлено фрагмент запису інтерв`ю взятого журналістами у [PERSON] , засновника охоронного холдингу SHERIF. [PERSON] зазначає (початок цитати, мова оригіналу): «Прибиральник він непомітний; він має час і має легенду чому він повинен знаходитись в приміщенні. Тобто, він має можливість знімати інформацію, а ще не дай Боже робити якусь шкоду шляхом нанесення шкоди здоров`ю за допомогою якихось інструментів, облучення, радіоактивних відходів, отруєння їжі, води, будь-що. Минулого року був скандал або в ООН або в ОБСЄ, коли російський шпигун намагався влаштуватись на роботу саме прибиральником. Тобто, коли сторона, котра є вашим опонентом, знає про ваші дії, вона може превентивно робити все, що їй захочеться ну і мати ефект несподіваності, ефект нападу. Тому працівники служб безпеки, що в державних органах, що в комерційних компаніях в першу чергу повинні серйозно працювати з підрядниками. Якщо не дай Боже підрядник має російський слід, якби якісно він не виконував роботу, договір з таким підрядником повинен бути розторгнутий, як тільки Вам стало про це відомо (кінець цитати)». Зазначений фрагмент запису був озвучений у оскаржуваному відео після слів журналістки [PERSON] , а саме: «У 2016 році українська компанія з групи «Чисто» виграє тендер на прибирання столичного аеропорту «Бориспіль». Тобто, співробітники клінінгових фірм пов`язаних з росіянином мають доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займались там вони лише прибиранням наразі невідомо». З 01.03.2016 по 31.03.2017р.р. між Міжнародним аеропортом «Бориспіль» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чисто ФМ» (Чистий Світ Фасіліком - стара назва) було укладено договір про надання послуг з прибирання, а саме «Прибирання внутрішніх приміщень терміналу «D». Засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Чисто ФМ» є Позивач. [PERSON] жодного впливу та зв`язків на діяльність ТОВ «Чисто ФМ» не мав та не має, оскільки ніколи не входив до складу учасників Товариства. Отже, твердження журналістки про те що співробітники клінінгових фірм пов`язаних з росіянином мали доступ до приміщень українського аеропорту в 2016 році є хибним та таким, що не відповідає дійсності. Листом від 11.07.2023р. №35-22Е-124 ДП МА «Бориспіль» повідомило, що «пунктом 52 Програми встановлено, що у кожному аеропорту (на аеродромі) встановлюється єдина пропускна система, затверджена керівником аеропорту. Керівники суб`єктів авіаційної діяльності, що постійно працюють у контрольованій зоні аеропорту або аеродрому, подають керівникові аеропорту або аеродрому обґрунтований список осіб, яким необхідно отримати дозвіл для перебування без супроводження у відповідній зоні аеропорту або аеродрому. Персонал юридичних осіб, який має допуск до контрольованих, стерильних зон і зон обмеженого доступу, що охороняються та критичних частин зон обмеженого доступу, що охороняються, зобов`язаний мати перепустки з визначенням зон, в яких він може перебувати та носити перепустку на видному місці. Пункт 53 Програми визначає, що персонал служб авіаційної безпеки, а також персонал юридичних осіб, який перебуває без супроводження у контрольованих зонах аеропорту або аеродрому з метою виконання службових обов`язків, повинен пройти спеціальну перевірку, в тому числі правоохоронних органів, до отримання перепустки та права доступу до таких зон. У подальшому зазначена перевірка персоналу, який має перепустки, проводиться регулярно, один раз на два роки, під час заміни перепусток. З урахуванням важливості недопущення скоєння акту незаконного втручання однією з підстав відмови у видачі або заміні перепустки, зокрема може бути факт участі особи у скоєнні кримінального правопорушення, наявність судимості (погашеної або непогашеної), психічних захворювань, наркозалежності або невиконання правил перебування у контрольованій зоні аеропорту, зонах митного чи прикордонного контролю. Враховуючи викладене, особи, які не є пасажирами, проходять перевірку анкетних даних у встановленому порядку. Підставою для доступу та перебування таких осіб в контрольованій зоні, зоні обмеженого доступу, що охороняється, аеропорту, є перепуска встановленого зразка. Контроль на безпеку та догляд осіб, яким буде надано доступ до зони обмеженого доступу, що охороняється, аеропорту, здійснюється персоналом служби авіаційної безпеки аеропорту згідно з вимогами до догляду пасажирів. В ДП МА «Боримпіль» діє пропускний режим, функції та завдання по забезпеченню якого покладено на САБ. Функціонування єдиної пропускної системи в ДП МА «Бориспіль» забезпечується з дати створення САБ, а саме з 01.12.1995 року. Крім того, повідомляємо, що тендерною документацією від 21.10.2015 №10-03-310 щодо проведення процедури відкритих торгів на закупівлю «Послуги щодо загального очищування будівель (Прибирання внутрішніх приміщень аеропорту)», а саме додатком 2 визначено кваліфікаційні вимоги до працівників, а також вимоги щодо їх кількості. В ДП МА «Бориспіль» відсутні дані про фіксацію витоку інформації та її поширення працівниками (персоналом), які надавали послуги з прибирання відповідно до укладеного договору між ДП МА «Бориспіль» та ТОВ «Чистий світ Фасіліком» за період з 01.03.2016 по 31.03.2017». Тобто у відеосюжет вставлено фрагмент запису для того, щоб у глядачів виникло негативне враження та склалася думка, що прибиральники компаній групи «Чисто» можуть займатись шпіонажем та бути пов`язаними з російською стороною. Зазначені дії є протиправними та такими, що шкодять діловій репутації позивача, оскільки послуги з прибирання у 2016 році в ДП МА «Бориспіль» надавала компанія, що належить позивачу. Головою ГО «Слідство.Інфо» [PERSON] [INFO]., в день виходу першої публікації відео під назвою «[INFO]» в Телеграм-месенджері «Слідство.Інфо». Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» було надіслано запит з переліком таких запитань: яку процедуру перевірки безпеки проходять компанії, які надають послуги з прибирання або постачання обладнання для прибирання у Міжнародному Аеропорті «Бориспіль»; хто саме відповідає за цю перевірку? Чи таку перевірку проходила компанія ТОВ «Чистий світ фасиліком 38443844, з якою ви укладали угоду у 2016 році (та/або інші угоди з цією компанією, або іншими компаніями під брендом «Чисто світ» та «Фасиліком», власниками яких є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] або [PERSON])?; Як довго компанія мала доступ до приміщень аеропорту? Чи знало керівництво Міжнародного аеропорту «Бориспіль», що ця компанія пов`язана з мережею російських компаній, які надають клінінгові послуги в Росії та Білорусі (в тому числі в окупованому Криму), а її власник пов`язаний з російським бізнесменом [PERSON] Відтак в день публікації відео ГО «Слідством.Інфо» не отримано відповіді на поставлені запитання до ДП МА «Бориспіль», відтак на підставі яких доказів [PERSON] зроблено висновок, що «Чи займались там вони лише прибиранням наразі невідомо». Також, ГО «Слідство.Інфо» в стверджувальній формі повідомило ДП МА «Бориспіль» про пов`язаність компанії ТОВ «Чистий світ фасиліком» (Чисто ФМ) з російськими компаніями, які надають клінінгові послуги в Росії та Білорусі (в тому числі в окупованому Криму), а про позивача було в стверджувальній формі зазначено, що останній пов`язаний з російським бізнесменом [PERSON], що не відповідає дійсності. Позивач вважає, що робота його компаній ставиться під загрозою, оскільки в період повномасштабного вторгнення росії на територію України, жодне підприємство будь-то державне будь-то приватне не буде співпрацювати з українськими компаніями (юридичними особами, які мають зв`язки з країнами-агресорами. На думку позивача, з боку ГО «Слідство.Інфо» вчиняються дії, які шкодять діловій репутації. Також Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» було надіслано запит з переліком таких питань: Яку процедуру перевірки безпеки проходять компанії, які надають послуги з прибирання або постачання обладнання для прибирання у будівлях «Укренерго»? Хто саме відповідає за цю перевірку? Чи таку перевірку проходила компанія ТОВ «Чистий світ технології» 38443865, з якою ви уклали угоду (та інші угоди з цією компанією, або іншими компаніями під брендом «Чисто Світ» та «Фасиліком», власниками яких є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] або [PERSON])? https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-03-22-006917-a; Чи знав «Укренерго», що ця компанія пов`язана з мережею російських компаній, які надають клінінгові послуги в Росії та Білорусі (в тому числі в окупованому Криму), а також її власник пов`язаний з російським бізнесменом [PERSON] Зазначений запит надійшов на адресу ПАТ НЕК «Укренерго» 25.05.2023 року. ГО «Слідство.Інфо» було в стверджувальній формі повідомлено ПАТ «НЕК «Укренерго» про те що, компанія ТОВ «Чистий світ технології» пов`язана з мережею російських компаній, які надають клінігові послуги в Росії та Білорусі (в тому числі в окупованому Криму), а її власник пов`язаний з російським бізнесменом [PERSON]. ГО «Слідство.Інфо» не було конкретизовано, який саме власник компанії ТОВ «Чистий світ технології» є пов`язаним з мережею російських компаній, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками на час проведення тендеру за ідентифікатором доступу в системі Прозорро https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-03-22-006917-a були [PERSON] та [PERSON] . Також в запиті зазначені анкетні дані позивача як власника компаній під брендом «Чисто Світ» та «Фасиліком», але він не є власником цих компаній. У статті «[INFO]» додано скрін-шот відповіді ПАТ «Укренерго» на запит ГО «Слідство.Інфо». У відповіді йдеться наступне (початок цитати): «Всі закупівлі товарів та послуг «Укренерго» згідно з Законом «Про публічні закупівлі» здійснює виключно на майданчику Прозорро (посилання). Учасники аукціонів перевіряються відділом економічної безпеки «Укренерго» відповідно до Положення про проведення перевірки контрагентів НЕК «Укренерго» на предмет виявлення економічних ризиків та запобігання фінансовим і репутаційним витратам. Щодо компанії ТОВ «Чистий Світ Технології» також був виконаний повний комплекс заходів перевірки відповідно до «Положення про проведення перевірки контрагентів НЕК «Укренерго». Зокрема, в ході перевірки були отримані дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які свідчили про те, що власники ТОВ «Чистий Світ Технології» маєть громадянство Польщі ( [PERSON] ) та України ( [PERSON] ). «Укренерго» невідомо, що вказані в запиті компанії пов`язані з мережею російських компаній, які надають клінингові послуги в росії, Білорусі та окупованому Криму». З цієї відповіді випливає, що ПАТ «Укренерго» здійснювало перевірку контрагентів, учасників, які подавали свої тендерні пропозиції, їх засновників та бенефіціарів, а також внутрішню перевірку НЕК Укренерго і зв`язків з російським бізнесменом (країнами-агресорами) не виявлено. Але, після надсилання ГО «Слідство.Інфо» в стверджувальній формі інформації щодо зв`язків компаній зазначених в запиті з діяльністю країн-агресорів, ПАТ «Національною енергетичною компанією «Укренерго» було вжито відповідних заходів реагування, які полягали у звернення до правоохоронних органів з метою здійснення перевірки ТОВ «Чистий світ технології» їх засновників, бенефіціарів на предмет наявності відповідної інформації. Отже, після надсилання зазначеного запиту та опублікування статей та відео ставиться під загрозу майбутня співпраця ПАТ «НЕК «Укренерго» з компаніями з надання клінінгових послуг, які належать позивачу, оскільки в запиті ГО «Слідство.Інфо» безпосередньо фігурує ПІБ Позивача (як власника компаній Чисто). Також запити з доведенням недостовірної інформації у стверджувальній формі надсилалися Міграційній службі України, 4.Акціонерному товариству «УКРТРАНСНАФТА», Також, після оприлюднення статті «[INFO]» журналісткою [PERSON] на адреси контрагентів позивача стали надходити листи від Української ради клінінгових компаній, із зазначенням, що рада отримали непокоюючу інформацію щодо компанії «Чистий Світ» та її підкомпаній, які займаються наданням послуг з прибирання та потенційно можуть обслуговувати або сьогодні обслуговують об`єкти. В цих листах подані матеріали журналістського розслідування, із зазначенням, що в них детально описані факти та зібрані докази щодо зв`язків «Чистого Світу» з Росією, Білоруссю та ПВК Вагнер, закрликом ознайомитися з дослідженням та врахувати його в процесі прийняття рішення щодо співпраці з компанією «Чистий Світ». Але «Українська рада клінінгових компаній» не зареєстрована як юридична особа. ЇЇ сайт перебуває в процесу розробки і зареєстрований 02.06.2023р. Відтак, на думку позивача, веб-сайт під назвою «Українська рада клінінгових компаній» було створено після виходу та розповсюдження статті журналісткою [PERSON] на веб-сайті «Слідство.Інфо» та задля псування ділової репутації Позивача. На підставі викладеного позивач просить: визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та порушує ділову репутацію інформацію, поширену в мережі Інтернет ГО «Слідство.Інфо» на веб-сайті «Слідство.Інфо» (www.slidstvo.info) в статті під назвою «[INFO]»: Хто прибирає стратегічні об`єкти України» (за посиланням [INFO]), а саме: -«Клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] , багато років поспіль прибирають українські стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізницю», «Укренерго», податкову тощо»; -«У цей час такі стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізниця», «Укрпошта», «Укренерго», аеропорт «Бориспіль» та нині окупований бердянський порт, роками прибирали і продовжують це робити клінігові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] ». - «Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаніях групи «Чисто», однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з усіх компаній»; -«Латвійські слідчі підтверджують, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON] »; - «На рахунках, пов`язаних з компаніями російського бізнесмена, слідчі заарештували 73 млн євро. З них 33 млн євро - на рахунках, пов`язаних з фірмами [PERSON] »; -« Латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно « де-юре » український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але «де-факто» управляв ним [PERSON] »; -«Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, у якій під час допиту [PERSON] зізнався слідчим, що з 1999 по 2000 рік працював в українській компанії родини [PERSON]»; -«При цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON], як своєю особистою»; -«Тобто співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мали доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займались вони там лише прибиранням, наразі невідомо»; -«Журналісти встановили, що клінінгові компанії, які пов`язані з росіянином та (через його родину і партнерів) з компаніями у Росії та Білорусі, що прибирали Кремлівський палац та казарми Чорноморськогофлоту в окупованому Криму і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON], роками прибирають у найбільших державних будівлях України, так як: ПРАТ «Націонална енергетична компанія «Укренерго»; Міжнародний аеропорт «Бориспіль»; Бердянський морський торговельний порт; ПАТ «Укрзалізниця; Акціонерне товариство «Укрпошта»; АТ «Укртранснафта; АТ КБ «ПриватБанк»; Державна інспекція енергетичного нагляду України; Головне управління ДПС в Одеській області; Державна міграційна служба»; визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порушує ділову репутацію позивача інформацію, поширену [INFO] в мережі Інтернет ГО «Слідство.Інфо» на вебсайті «Слідство.Інфо» (www.slidstvo.info) в статті під назвою « [INFO] » (за посиланням [INFO]/), а саме: - « [INFO] »; - «На 9-му році війни з РФ група компаній, яка має зв`язок з російським бізнесменом білоруського походження [PERSON], отримує державні підряди та має доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України»; -«Ці компанії роками мали доступ до стратегічних об`єктів, як-от «Укрпошта», «Укртранснафта», аеропорт «Бориспіль», «Укрзалізниця», тощо. - «компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій в різних областях України, про що свідчать кілька контрактів з «Укренерго»; - «Співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином [PERSON], мають доступ до приміщень головних українських стратегічних об`єктів. Чи займаються вони там лише прибиранням, наразі невідомо»; визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порушує ділову репутацію позивача інформацію, поширену в мережі Інтернет ГО «Слідство.Інфо» на YouTube-каналі «Слідство.Інфо» ( [PERSON] ) в відео сюжеті під назвою « [INFO] » (за посиланням [INFO] ), а саме: «залізниця, електростанції, Укрпошта, податкова, нині окупований [PERSON] порт, та багато інших державних об`єктів роками прибирали клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] . І далі продовжують прибирати»; деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаніях групи «Чисто». Однак з 2014 року [PERSON] почав поступово виходити з компаній. До 2019 року у нього не лишилось бізнес активів в Україні, керувати компаніями продовжили його давні партнери». «те, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON] підтверджують і висновки [PERSON] слідчих. Загалом слідчі заарештували 73 млн. євро, з них 33 млн. євро на рахунках пов`язаних з компаніями [PERSON] ». « Латвійські правоохоронці вважають, що, ймовірно, «де- юре » українській бізнес переписали, зокрема, на [PERSON] , але «де-факто» керувати ним продовжив [PERSON] »; «Журналісти ОССРП отримали матеріали справи з яких дізнались, що на допиті [PERSON] дізнався, що з 1999 по 2000 рік він працював в українській компанії, яка належала родині [PERSON]»; « [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою»; «Тоді ж, у 2016-му, українська компанія з групи «Чисто» виграє тендер на прибирання столичного аеропорту «Бориспіль». Тобто, співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мають доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займались вони там тільки прибиранням наразі невідомо»; «За ними компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій, які знаходяться в різних областях України.»; «Група компаній, яка має зв`язок з російським бізнесменом, роками отримувала державні підряди та мала, і досі має, доступ до великої кількості стратегічних об`єктив України». 4) визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порушує ділову репутацію позивача інформацію, поширену в соціальній мережі Іnstagram, [PERSON] (за посиланням [INFO] ) в публікації (дописі) під назвою «ШОК-КОНТЕНТ!!! Друзі прошу максимального РЕПОСТУ!!«Українські клінінгові компанії групи «Чисто» співпрацюють з [PERSON] та надають послуги з прибирання на стратегічних об`єктах України у воєнний час», а саме: -«У відео йдеться, про зв`язок українських компаній групи Чисто з [PERSON], тим самим [PERSON] який очолює кримінальне угрупування «Вагнер»; -«Прошу максимального поширення цього допису, щоб жителі Дніпропетровської області дізнались «хто такий є [PERSON] » і що він є засланим козачком, а простіше російським шпигуном». Зобов`язати ГО «Слідство.Інфо» спростувати недостовірну інформацію відносно позивача шляхом розміщення на веб-сайті www.slidstvo.info, а також з усіх пов`язаних з ним сторінок у соціальних мережах, Youtube-,Telegram-, Facebook та RSS-каналах інформації з заголовком: «СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ!!!» та розміщення сканованої копії повного рішення суду у одноденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Зобов`язати [PERSON] публічно на своїй сторінці у соціальній мережі Іnstagram за посиланням [INFO] ) в режимі загального доступу розмістити спростування недостовірної інформації з заголовком: «СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ!!!» та розміщення сканованої копії повного рішення суду у одноденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Стягнути солідарно з ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] моральну шкоду в сумі 200 000 грн, позаяк відобразилися на самопочутті позивача та його дружини. У останньої на фоні стресу пережитого після опублікованих новин погіршилось самопочуття, біль у спині, у грудях, особливо під реберними дугами. Позивач побоюється відносно своєї ділової репутації, з боку ГО «Слідства-Інфо» вже вжито неправомірних заходів, які полягали у надсиланні останніми запитів на адреси контрагентів, партнерів які співпрацюють з позивачем на протязі багатьох років. У запитах в стверджувальній формі повідомлялось про співпрацю Позивача з російським бізнесменом [PERSON] та країнами-агресорами. Також, після виходу оскаржуваних статей та відео сюжету на адреси контрагентів фірм Позивача, було надіслано листи з назвою «Клінінгові шпигуни рф на українських об`єктах» з Української ради клінінгових компаній, яка створена після опублікування оскаржуваних статей. Яка точна кількість надісланих листів на адреси контрагентів невідомо, а отже негативні наслідки можуть виникнути вже після отримання контрагентами зазначених листів; вирішити питання судових витрат. Представник ГО «Слідство.Інфо», [PERSON] - адвокат Максименюк О.М. подала відзив (т.2, а.с.12-26), яким позов не визнала, зазначивши наступне. Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. | хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголощенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов?язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов?язками та відповідальністю, інформацією та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи, як політик є ширшою ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об?єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, No 16695/04, §46, €СПЛ, від 15 липня 2010 року). Безсумнівно, пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв?язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, No 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, від 08 липня 1986року). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 132/1489/18 зауважив, що ЄСПЛ вказує, «у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (UKRAINIAN MEDIA GROUP v. UKRAINE, No 72713/01, § 41, 42, ЄСПЛ, 29 березня 2005 року). Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 200/20351/18 (провадження № 61-21258c19) вказано, що «вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи». Повинне має бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки й напряму, що пов?язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Використання словосполучення "компанії з орбіти російського бізнесмена", "його давні партнери" "те, що" "вважають що, ймовірно", "з яких дізналися", "група компаній", "тобто", "чи займались", "деякий час", "були помічені" свідчить про висловлення оціночних суджень. 1 такі судження грунтувалися на фактичній основі, наведеній в статті OCCRP: "Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV" ([INFO]) [INFO] Позивач вимагає визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка була здобута та опублікована саме журналістами OCCRP під час підготовки та оприлюднення інформації про зв?язки російського бізнесмена [PERSON] з групою клінінгових компаній. Відповідно до частини 4 статті 277 Цивільного Кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Оскільки вказана інформація була поширена саме OCCRP, визначення питання про недостовірність такої інформації та її подальше спростування стосується її прав та законних інтересів. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов?язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред?явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволені позову. Аналізуючи зміст позовних вимог про визнання недостовірною інформації, окрім "Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаній групи «Чисто», однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з усіх компаній."; "На рахунках, пов?язаних з компаніями російського бізнесмена, слідчі заарештували 73 млн євро. 3 них 33 млн євро - на рахунках, пов?язаних з фірмами [PERSON] .; Латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно « де-юре » український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але «де-факто» управляв ним [PERSON] ": "Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, у якій під час допиту [PERSON] зізнався слідчим, що з 1999 по 2000 рік працював в українській компанії родини [PERSON]."; "При цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою." та "Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаніях групи "Чисто"; "Загалом слідчі заарештували 73 млн євро, з них 33 млн євро на рахунках, пов?язаних з компаніями [PERSON] .", " Латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно « де-юре » український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але «де-факто» керувати ним продовжив [PERSON].", "Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, з яких дізналися, що на допиті [PERSON] зізнався, що з 1999 по 2000 рік він працював в українській компанії, яка належала родині [PERSON].". " [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою." не може бути визнана судом недостовірною, оскільки вказана інформація не стосується безпосередньо особи Позивача. Крім того, визнання вказаної інформації недостовірною є порушенням права відповідача на свободу вираження поглядів. Позивачем не доведено, що інформація, яка на його думку є недостовірно, та такою, що принижує честь, гідність та порушує ділову репутацію, і яка була розміщена ГО «Слідство.Інфо» в мережі Інтернет, містить відомості які наносять шкоду ділової репутації саме позивача. Тому не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Проте позивачем не доведено порушення його особистих немайнових прав всупечер положенням ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об?єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. 3 честю пов?язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка грунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута службових, громадських чи інших обов?язків. особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації Як вказано у Постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі No 461/9631/15-ц, тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) щодо її застосування. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що поширена інформація не відповідає дійсності, є недостовірною, та завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача, оскільки поширення інформації про будь-які зв?язки особи з країною-агресором, на тлі військової агресії російської федерації проти України, завдає шкоди діловій репутації особи, щодо якої поширена така інформація, оскільки спрямована на створення негативної соціальної оцінки вказаної особи в очах оточуючих. Можливо поширена журналістами інформація могла занепокоїти позивача, а форма її викладу могла бути розцінена ним як дошкульна та провокативна. Однак, незважаючи на форму викладу, по своїй суті поширена інформація є власною оцінкою (інтерпретацією) журналістами певних подій та отриманих ними відомостей, не містить фактичних тверджень про вчинення позивачем правопорушень, а спрямована на привернення уваги громадськості до питань державної безпеки пов?язаної з російсько-українською війною та дає можливість читачу самостійно проаналізувати відомості, отримані журналістами. Значний суспільний інтерес пояснюється тим, що інформація стосується російського бізнесмена [PERSON] , якого журналісти OCCRP пов?язують з [PERSON] має зв?язок як публічної особи. При цьому суспільство має право на отримання інформації яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. Позивач зазначає, що майже усі твердження, які підлягають спростуванню, містять фактичні дані та можуть бути перевірені на предмет їх правдивості, а також можуть бути спростовані. Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 липня 2020 року № 638/10981/16-ц суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі поданих сторонами доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина третя статті 12, частина перша статті 13, частина перша статті 81 ЦПК України), а отже суд за власною ініціативою не має повноважень відокремлювати окремі частини спірних фрагментів висловлювань від інших, а також виділяти частину вимог, яка стосується фактологічної інформації від тієї частини вимог, що стосується оціночних суджень, а також від тієї інформації, яка взагалі не має негативного характеру щодо Позивача, що може призвести до порушення принципу змагальності сторін та диспозитивності при розгляді цієї справи. Отже, оскільки Позивачем у позовній заяві не відокремлено окремі частини спірних фрагментів висловлювань від інших, а також не виділено частину вимог, яка стосується фактологічної інформації від тієї частини вимог, що стосується оціночних суджень, а також від тієї інформації, яка взагалі не має негативного характеру щодо Позивача, тому даний позов не може бути задоволений з підстав порушення принципу змагальності сторін та диспозитивності. Щодо позовних вимог позивач про зобов?язання ГО "Слідство.Інфо" спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] шляхом розміщення на веб-сайті www.slidstvo.info a також з усіх пов?язаних з ним сторінок у соціальних мережах, YouTube, Telegram, Facebook, RSS-каналах інформації з заголовком: "СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ!!!" та розміщення сканованої копії повного рішення суду у одноденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили у відзиві зазначено наступне. У пунктах 24 і 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Відповідно до ч 4. ст. 43 Закону України "Про медіа" обсяг спростування або відповіді має бути достатнім для донесення позиції заявника і не може перевищувати обсяг поширеної інформації. У разі якщо обсяг спростування або відповіді перевищує обсяг поширеної інформації чи спростування або відповідь не обмежується коментуванням інформації, яку заявник вважає недостовірною, суб?єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має запропонувати заявнику скоротити або змінити спростування або відповідь. Скорочення чи інші зміни у спростуванні або відповіді, поданих заявником, без його згоди не допускаються. Суб?єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має право відмовити в поширенні спростування або відповіді у таких випадках: 1) обсяг спростування або відповіді, який вимагає поширити заявник, перевищує обсяг поширеної інформації, а заявник відмовився скорочувати спростування або відповідь до обсягу, визначеного частиною четвертою цієї статті, або не відповів на таку пропозицію суб?єкта у сфері медіа; 2) інформація, яку вимагає поширити заявник, виходить за межі предмета, щодо якого надається спростування або відповідь, не обмежуеться спростуваннямо, 100о коментуванням інформації, яку заявник вважає недостовірною, а заявник відмовився змінювати спростування або відповідь чи не відповів на таку пропозицію суб?єкта у сфері медіа; 3) спростування або відповідь містить висловлювання, що розпалюють ворожнечу чи ненависть, або іншу інформацію, поширення якої заборонено відповідно до чинного законодавства України; 4) поширення спростування або відповіді може призвести до порушення прав третіх осіб та/або пред?явлення правових вимог до суб?єкта у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа з боку третіх осіб у судовому порядку; 5) якщо мова спростування або відповіді є іншою, ніж державна мова або мова інформації, щодо якої подається спростування або відповідь; 6) спростування або відповідь містить інформацію, що ображає честь, гідність ділову репутацію медіа або його працівників; 7) ???порушено строки, визначені частиною другою цієї статті; 8) ???поширена інформація не стосується заявника; 9) ???заява не містить інформації, зазначеної у частині третій цієї статті. Крім випадків, передбачених ч. 6 ст. 43 Закону суб?єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має право відмовити в поширенні спростування з наданням обґрунтованої письмової відповіді, якщо: 1) поширена інформація є оціночними судженнями або він має достатні докази того, що поширена ним інформація відповідає дійсності, достатньо повно та точно відображає факти, про які йдеться; 2) поширена інформація є дослівним або у переказі без спотворення суті відтворенням публічних виступів або повідомлень, публічної інформації державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб; 3) поширена інформація є дослівним відтворенням матеріалів, поширених іншим зареєстрованим медіа або медіа, щодо якого не існує вимог обов?язкової реєстрації, за наявності інформації про осіб, що здійснюють редакційний контроль, їх місцезнаходження та діючі контакти з посиланням на таке медіа. У разі, коли способом захисту порушеного права є спростування недостовірної інформації шляхом публікації тексту спростування, зміст тексту спростування має стосуватись власне вказівки на інформацію, недостовірність якої встановлена судом. Включення до тексту спростування інших відомостей, які не стосуються поширення недостовірної інформації, зокрема, про будь-які зобов?язання осіб, вчинення від їх імені дій, коли останні заперечують проти цього, не грунтується на положеннях ст. ст. 16, 277 ЦК України, є порушенням їх прав, встановлених Конституціею і законами України та покладенням обов?язків при відсутності передбачених для цього чинним законодавством підстав. Отже, вимога Позивача про публікацію повного тексту рішення не відповідає вимогам ст. 43 Закону України "Про медіа" в частині обсягу спростування, а саме публікаці всього рішення суду та не грунтується на положеннях ст. 16, 277 ЦК України. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди також вважає необгрунтованими. За змістом солідарного обов?язку боржників, у т.ч., солідарної відповідальності заподіювачів шкоди, особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов?язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Виходячи з підстав і предмета позову, з урахуванням наведених вище норм закону, вина відповідачів ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] у поширенні недостовірної інформації та заподіянні цим шкоди позивачу має індивідуальний характер, кожний з відповідачів відповідальна за власні дії, хоча 6 такі й були вчинені спільно з іншими особами, що потягли відповідні наслідки для Позивача. Ці обставини є предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Тобто, пред?явивши вимоги до ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] , і зажадавши солідарного відшкодування шкоди, не розмежовуючи дії та відповідальність відповідачів за різними епізодами, позивачу належало довести виникнення у всіх відповідачів разом саме солідарного обов?язку відшкодувати шкоду, завдану спільними діями або діями з єдністю наміру, за обставинами справи - умисними спільними чи скоординованими конкретними діями. ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] заперечують проти даного позову, оскільки позивач не надав до суду доказів, які б із належною і достатньою обґрунтованістю та переконливістю вказували на вчинення ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] таких спільних протиправних дій і спільне заподіяння моральної шкоди. В тому числі, у позовній заяві не доведені обставини, які 6 давали підстави для покладення відповідальності на відповідних осіб за дії, які стосуються поширення недостовірної (на думку позивача) інформації та заподіяння позивачу шкоди (відповідно до його правової позиції), у яких такі особи участі не брали. Сама по собі певна пов?язаність інформації щодо опису відповідних обставин, дій позивача не є свідченням спільності умислу та дій щодо поширення інформації. Також адвокат звертає увагу, що вимоги про стягнення моральної шкоди до відповідача [PERSON] не заявлені. Представник позивача подала відповідь на відзив (т.2, а.с.44-48), в якому зазначила, що відповідачами ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] не надано статтю: «Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через ся дискредитований латвійський банк ABLV». У відзиві відсутнє посилання, що представник цих відповідачі не може подати разом з відзивом із зазначенням причини неподання цієї статті. Відтак суд не може її дослідити, а позивач подати свої заперечення або пояснення. Позивач не подає клопотання про залучення співвідповідачем ОССР, позаяк не просить визнати недійсною інформацію, викладену в статті ОССР, і стосовно [PERSON] . Представником выдповыдачыв не долучено до відзиву жодних доказів стосовно того, що оскаржувана інформація була здобута саме журналістами OCCRP; хто саме займиався розслідуванням та підготовкою матеріалів; перелік журналістів та чи входила в ций перелік журналістка [PERSON] , яка безпосередньо і була автором оскаржуваної статті та відеоматеріалу; не долучено жодних доказів, які були здобуті безпосередны прост журналістами «Слідство. Інфо» для підготовки і оприлюднення матеріалів, що входили до змісту статей та відеоматеріалу. Представником відповідачів не зазначено, коли саме журналістами ОССР було оприлюднено інформацію про зв?язки російського бізнесмена [PERSON] з групою клінінгових компаній та чи стосувалася ця інформація безпосередньо позивача. Свобода вираження поглядів, звісно, не є безмежною, вона пов?язана з обов?язками і відповідальністю. Будь-яка особа, яка вирішує розкрити інформацію, має ретельно перевірити, чи право є така інформація точною та надійною, а у разі коли опублікована інформація є фактичним твердженням, що полягає донесенню в ЗМІ неправдивої інформації, така інформація підлягає спростуванню та визнанню такою, що не відповідає дійсності. За характером висловлювань і вжитих словосполучень поширена негативна інформація про позивача є фактичними твердженнями, містить посилання на обставини, як такі, що реально існували, що і стало предметом розгляду справи про захист честі, гідності та ділової репутації. А отже, на думку позивача, дії відповідачів спрямовані в першу чергу на спричинення шкоди діловій репутації позивача, а саме - сам привернення негативної уваги глядачів на тлі російсько-української війни. Представником відповідачів - адвокатом Максименюк О.М. - подані заперечення на відповідь на відзив (т.2, а.с.57-63), із зазначенням, що не можна погодитися з твердженням представника позивача, що оскаржувані в статтях та відео сюжеті твердження не є оціночним судженням. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки й напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Використання словосполучення "клінінгові компанії", "група компаній", "компанії з орбіти російського бізнесмена", "І далі", "деякий час", "однак", "поступово виходити з компаній", "те, що в українських клінінгових компаніях", "латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно, "де-юре", український бізнес переписали, зокрема", "але "де факто", "тоді ж", "отже" "компанії з російським бекграундом", "у цей час такі.. як от", "журналісти встановили" "з яких дізналися", "тобто, співробітники клінінгових фірм", "були помічені" свідчить про висловлення оціночних суджень, а не фактичних тверджень, оскільки їх не може бути перевірено на наявність доказів. Також позивач просить спростувати у статті та відео матеріал інформацію, достовірність якої підтверджується і самим позивачем у позовній заяві. Аналізуючи зміст позовних вимог про визнання недостовірною інформації, де мова йде про групу компаній та про клінінгові компанії не може бути визнана судом недостовірною, оскільки вказана інформація не відноситься до позивача, а мова йде про компанії, які входять в групу компаній "Чисто", що підтверджується Меморандумом про співпрацю та партнерство в рамках Групи компаній "Чисто". Вказаний документ ГО «Слідство.Інфо» було отримано 09.10.2023р. (від представника позивача - ТОВ "Чистий світ технології") в якості додатку до позовної заяви в рамках відкритої Господарським судом м. Києва у справі №910/12252/23 09.10.2023р. від представника позивача - ТОВ "Чистий світ технології") Окрім, того до групи компаній "Чисто" входить компанії, які мають укладені договори про надання клінінгових послуг та мають зв`язки з родиною [PERSON]. Щодо зв`язків позивача з родиною [PERSON] свідчить той факт, що відповідно до даних Youcontrol [PERSON] з 24.10.2012 року є керівником ТОВ "Група компаній Фасіліком". Кінцевим бенефіціарним власником товариства до 19.10.2016 року був [PERSON] , наразі кінцевим бенефіціарним власником є [PERSON] (донька [PERSON] ). Позивачем не доведено, що інформація, яка на його думку є недостовірною, та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію, і яка була розміщена ГО «Слідство.інфо» в мережі Інтернет, містить відомості які наносять шкоду ділової репутації саме позивача. Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Крім того, визнання вказаної інформації недостовірною є порушенням права відповідача на свободу вираження поглядів. Оскільки позивачем у позовній заяві не відокремлено окремі частини спірних фрагментів висловлювань від інших, а також не виділено частину вимог, яка стосується фактологічної інформації від тієї частини вимог, що стосується оціночних суджень, а також від тієї інформації, яка взагалі не має негативного характеру щодо позивача, тому даний позов не може бути задоволений з підстав порушення принципу змагальності сторін та диспозитивності. В тексті спірних матеріалі журналіського розслідування неодноразово зазначалося, що вказане розслідування проведеноспільно з міжнародною мережею ОССРП, яка зареєстрована на The Journalism Development Network, inc. (JDN) за адресою: 1220 L ST NW100 Washington, DC 20005 (посилання на сторінку https://www.occrp.org/en/jdn ). ОССРП - це проєкт розслідування корупції та організованої злочинності (англ. Organised Crime and Corruption Reporting Project (OCCRP). Проект заснований 2006 року консорціум слідчих центрів, засобів масової інформації та журналістів, що працюють у Східній Європі, на Кавказі, у Центральній Азії та Центральній Америці . ОССРП є єдиною організацією з розслідувальних репортажів, що спеціалізується на організованій злочинності та корупції. Більша частина висловлювань, які просить спростувати Позивач наприклад, щодо зв`язку [PERSON] з [PERSON] та групою компаній, а також інформація яка була отримано від латвійських правоохоронців, були підготовлені журналістами ОССРП та отримані партнером OCCРП - Re:Baltica IStories, Білоруського центру розслідувань, а не журналістами ГО "Слідство.Інфо". Саме про це йде мова у статті, яка була опублікована ОССРП на сайті occrp.org (власник сайту The Journalism Development Network, inc. зазначений за посиланням [INFO] під назвою « [INFO] » ([INFO]) [INFO] Тест цієї статті суду подано в електронному виді, не на паперовому носії. Через те, що після роздруківки текст статті неможливо прочитати, суд наводить його повністю в рішенні: Латвійські слідчі підозрюють власника «Чистого світу», відомого клінінгового бізнесу, який простягається на території Росії, України та Білорусі, у використанні сумнозвісного банку для відмивання десятків мільйонів євро. Журналісти розбиралися в [PERSON] та його бізнесі. На початку 1990-х років круглолиций молодий чоловік із тихою посмішкою вирішив збагатитися в новому світі капіталістичної торгівлі, що охопила його рідну Білорусь. Після того, як він вперше спробував себе в комп`ютерному бізнесі, він пішов у іншому напрямку за пропозицією своєї тещі: прибирання. Почавши з еквівалента лише кількох сотень доларів початкового фінансування, він і його дружина [PERSON] запустили невелику хімчистку в 1994 році. «Все починалося як експеримент, який не мав великої ваги, але, як це часто буває, починання розвивалися разом», - пізніше розповість [PERSON] інтерв`юеру. Він був скромним. Бізнес розрісся до однієї з найбільших служб управління об`єктами та клінінгу в регіоні, а [PERSON] став багатою людиною з величним будинком у розкішному латвійському прибережному районі Юрмала , нерухомістю на Кіпрі та десятками мільйонів євро в банку. Найбільш відомий під торговою маркою «Чистий світ», його бізнес отримав вражаючих клієнтів, зокрема Національну бібліотеку Білорусі та головну залізницю. Наприкінці 1990-х вона поширилася на Росію та Україну та отримала ще більші контракти: Верховний суд Росії, Центральний банк і навіть концертний зал Кремля . Але згідно з судовими документами, отриманими партнером OCCRP Re:Baltica, латвійські фінансові слідчі заморозили близько 40 мільйонів євро (42,8 мільйона доларів), які вони підозрюють у відмиванні [PERSON] через банк ABLV, який був одним із найбільших кредиторів Латвії , поки його не закрили у 2018 році. великомасштабне відмивання грошей. Слідчі заморозили ще 33 мільйони, що належали українцю, якого слідчі вважають довіреною особою [PERSON]. [PERSON] потрапив у поле зору слідчих, коли вони копалися у фінансах ABLV. Вони помітили, що мільйони євро, які належали йому, були переміщені як позики між багатьма різними офшорними компаніями «без економічної логіки», намагаючись приховати їхнє походження. Їхнє розслідування привело їх до висновку, що приблизно з 2013 року ABLV створив спеціально розроблену схему відмивання грошей - відому як «пральня» - для своєї вигоди. [PERSON] не висунули жодних звинувачень у жодному злочині, але прокурори мають можливість висунути звинувачення проти нього чи інших осіб пізніше, коли просувається ширше розслідування його ймовірної схеми відмивання грошей. У Латвії гроші, підозрювані у відмиванні, можуть бути заморожені без встановлення ознак злочину. Відповідаючи на запитання щодо справи, адвокат [PERSON] сказав, що він ніколи не був фігурантом жодної кримінальної справи ні в Росії, ні в Білорусі, ні в Латвії . Він відмовився коментувати замороження латвійських активів, оскільки воно все ще перебуває на стадії судового розгляду. З відкритих джерел латвійським слідчим стало відомо, що в Росії в 2014 році одну з його компаній звинуватили в нелегальному працевлаштуванні мігрантів з Узбекистану на рабських умовах. А через п`ять років директор білоруської клінінгової компанії, що належить дружині [PERSON] , потрапив у розслідування щодо хабарництва за те, що він нібито пропонував 2500 доларів чиновнику російського державного банку, щоб отримати контракт на клінінг. Але ні Росія, ні Білорусь не повністю співпрацювали зі спробами влади Латвії , що ускладнює продовження розслідування походження його мільйонів. Поки латвійські слідчі намагалися дізнатися більше про [PERSON], журналістам Re:Baltica, IStories, Білоруського центру розслідувань та Слідство.Інфо вдалося дізнатися більше про те, як працював його бізнес, досліджуючи контракти на закупівлі в Росії, Білорусі та Україні. Вони виявили, що холдингова компанія [PERSON] Facilicom породила десятки інших компаній у трьох країнах, або прямих дочірніх компаній, або субпідрядників, яким дозволено використовувати назву бренду Clean World. Ці компанії виграли державні тендери з прибирання на суму щонайменше 120 млн євро ($128 млн) у Росії та понад 40 млн євро ($42,7 млн) у Білорусі, а також щонайменше на 7,5 млн євро ($8 млн) в Україні. У багатьох випадках вони робили це, змагаючись один проти одного за контракти. Згідно з латвійським законодавством, 73 мільйони євро, які належать [PERSON] та його передбачуваній довіреній особі, громадянину України [PERSON] , все ще можуть бути конфісковані як передбачувані доходи, отримані злочинним шляхом, якщо він не зможе довести, що вони були отримані законним шляхом. Незважаючи на те, що він бореться з їх вилученням у суді, він досі не зміг пояснити слідству, як він заробив стільки грошей. Згідно з судовими документами, отриманими Re:Baltica та OCCRP, коли латвійські слідчі запитали його про великі суми, які надходили на рахунки однієї з його офшорних компаній, яка отримувала платежі від низки інших офшорів, він сказав, що не може це пояснити, оскільки компанії контролює один із його бізнес-партнерів. Він сказав, що «швидше за все», ці кошти мали законне походження, але він не міг сказати більше, оскільки ці операції проходили під наглядом бізнес-партнера, який відповідав за субпідрядників. «[Випадок, який ви описуєте], мене не дивує, - сказав [PERSON], директор лондонського Центру досліджень фінансової злочинності та безпеки. «Це відповідає репутації ABLV ». «Банк ABLV - це невдалий випадок для Латвії », - додав він. «Це сприяло надходженню злочинних грошей у міжнародну фінансову систему... У результаті це вплинуло не лише на латвійську, а й на світову фінансову економіку». Закупівлі - Шлях чистого світу. До 2011 року [PERSON] досяг такого успіху, щоб дати велике інтерв`ю на московській радіостанції. Господарі були вражені розмахом його бізнесу - « [PERSON] - як маленька республіка!» один вигукнув про його тисячі співробітників - і розпитував його майже годину про те, як він досяг свого успіху. [PERSON] був щирим і серйозним, використовуючи свій досвід, щоб підкреслити труднощі створення сучасної компанії в економіці, яка все ще відновлювалася після десятиліть комуністичного правління. «Якщо порівняти з більш сформованою економікою в таких місцях, як Нідерланди чи Сполучені Штати, середній менеджмент на голову вище нашого», - сказав він. «Розумних людей у нас не менше - можливо, більше! - Але ми в перехідному періоді. Країні потрібно багато менеджерів… у нас немає такої армії». За словами [PERSON] , це був тиждень, який він провів у Нідерландах, і який дійсно відкрив йому очі на те, що можливо. Скориставшись європейською програмою, спрямованою на допомогу колишнім радянським країнам у розбудові ринкової економіки, він дізнався від голландського підприємця, як сучасний бізнес працює зсередини. «Коли ви відкриваєте віконце [на Захід], ви бачите, як це може бути в Росії через п`ять десять років», - сказав він. Але те, що виявили репортери, досліджуючи практику [PERSON] протиставляти власні компанії одна одній, мало стосувалося сучасних методів управління. В одному випадку в Україні дві різні компанії, співвласниками [PERSON], одна під назвою Clean World Trade, а друга - German Washing Equipment, взяли участь у тендері 2016 року на поставку пральної машини для Української залізниці вартістю 4500 євро. Коли наступного року схема стала відомою, [PERSON] був оштрафований антимонопольною службою України на 2000 євро. (Компанії звинуватили персонал у помилках.) Компанії, пов`язані з [PERSON], подібним чином виграли щонайменше дев`ять тендерів на загальну суму близько 755 тис. євро в Білорусі. У кожному випадку, який викрили журналісти, єдиними учасниками торгів були компанії Facilicom і Clean World Plus, які належать [PERSON] (Для білоруських державних тендерів має бути принаймні два учасники, але немає закону, який забороняє цим учасникам бути афілійованими, хоча експерти критикують цю практику: «Це як змагання між лівою та правою кишенями моїх штанів», - сказав [PERSON] з opentenders.by, який виступає за більшу прозорість процесів закупівель.) Але саме в Росії компанія [PERSON] зробила більшу частину свого бізнесу. Починаючи з початку 2000-х, його холдингова компанія Facilicom почала видавати ліцензії іншим компаніям по всій країні на використання його торгової марки. Багато з цих компаній потім змагалися одна з одною, щоб виграти тендери державних установ, зокрема Міністерства оборони, створюючи ілюзію конкуренції. Загалом, як виявили журналісти, ця група компаній виграла близько 600 тендерів на суму близько 120 мільйонів євро за поточним курсом (близько 128 мільйонів доларів). Хоча багато з цих компаній використовували назву «Чистий світ» або варіації англійського слова «чистий», як-от «Очищення» та «Прогрес очищення», ні [PERSON], ні його дружина не фігурували в їхніх структурах власності. Однак у них було кілька спільних співробітників і директорів, а деякі з компаній також використовували адреси електронної пошти або номери телефонів Facilicom. Після того, як Росія анексувала Крим у 2014 році, Міністерство оборони країни відкрило тендер на сім тендерів на суму 49 мільйонів євро (близько 58 мільйонів доларів на той час) на очищення казарм, які зараз займає російська армія та Чорноморський флот на півострові. Усі сім виграла одна компанія з ліцензією Facilicom - Flagman Clean, директор і акціонер якої [PERSON] була колишнім співробітником двох інших компаній, створених [PERSON]. Контактна адреса електронної пошти для Flagman Clean, зазначена в одній із закупівельних документів, була для співробітника Facilicom. (Пізніше три тендери було скасовано, оскільки прибирання більше не було необхідним, а це означає, що Flagman Clean зрештою заробила б близько 27,4 мільйона євро.) Але коли журналіст IStories поглянув на учасників цих семи тендерів, стало зрозуміло, що більшість учасників були пов`язані між собою: це були або компанії, що працюють за ліцензією Facilicom, або їхні співробітники чи власники працювали на компанії, які використовував бренд. Наприклад, дві компанії-програші в кримських торгах «Конструктор чистоти» та «Активний резерв» також були ліцензіатами Facilicom. Посилання на " [INFO] " Аналізуючи тендери, виграні цими компаніями, журналісти також виявили інтригуючий зв`язок із великим російським скандалом із шахрайством із закупівлями. У 2017 році антикорупційний активіст і опозиційний політик [PERSON] розкрив те, що він назвав масовим «картелем», який заробляв сотні мільйонів євро на контрактах з Міністерством оборони Росії. Організований [PERSON] - який виграв стільки державних контрактів на харчування, що його стали називати «кухарем [PERSON] » - цей картель складався з кількох взаємопов`язаних компаній, деякі з яких створювалися «на ходу» для участі в торгах на конкретні оборонні контракти. Пізніше російське антимонопольне відомство підтвердило висновки Навального та заявило, що також виявило три інші пов`язані компанії, які подавали шахрайські тендери на надання житлових та санітарних послуг для військових таборів: Millennium Clean, White Bear і Coralclean. Агентство ніколи публічно не розкривало, хто стоїть за цими компаніями, але їх оштрафували на 360 000 євро за антиконкурентну поведінку. Тепер журналісти з`ясували, що всіма трьома володіли люди, пов`язані з компаніями з орбіти [PERSON]. Вони не мали прямої ліцензії Facilicom, але п`ятеро їхніх менеджерів та акціонерів були залучені до фірм, які отримали ліцензію Facilicom. Також учасниками тендерів на прибирання кримських казарм були «Міленіум Чистота» та « Білий Ведмідь ». Усі три компанії наразі закриті, і журналістам вдалося зв`язатися лише з колишнім власником однієї з них, Coralclean. Екс-власниця [PERSON] також раніше була керівником клінінгової компанії, яка працювала під торговою маркою «Чистий світ». Чокорая підтвердила, що працювала вкомпаніях групи Facilicom, але сказала, що нічого не знає про картель. «У кожного з нас були свої обов`язки, свої функції, і я не мав жодного стосунку до таких подій. Я нічого не можу пояснити з цього приводу», - сказав [PERSON] телефоном. Через свого адвоката [PERSON] повідомив журналістам, що жодна з його компаній не отримувала грошей від Міноборони Росії і він не має жодного стосунку до операції, якою керує [PERSON] . Український проксі? Латвійські слідчі також відкрили справу про конфіскацію активів, пов`язану з українцем, який, як вони вважають, діяв як довірена особа [PERSON]. [PERSON] , чиї кошти також були заморожені владою, мав близько 33 мільйонів євро на рахунках ABLV в офшорних компаніях, у тому числі під назвою Wondermax Sales Inc. Але латвійська влада вважає, що ця група компаній, яку вони називають холдингом Wondermax, насправді контролювалася [PERSON], який також, схоже, передав багато своїх російських бізнес-інтересів [PERSON] після вторгнення Росії на Кримський півострів у 2014 році. Після вторгнення нове законодавство перешкоджало українським державним підприємствам вести справи з росіянами чи компаніями, залученими до будь-якого аспекту анексії. Однак у цей період афілійовані з Facilicom компанії брали участь у торгах і вигравали клінінгові контракти в окупованому Криму. «Будь-яка економічна діяльність будь-яких осіб на окупованих територіях визнається незаконною відповідно до законодавства України», - написали латвійські слідчі, зазначивши, що [PERSON] і [PERSON] почали переміщувати гроші через ABLV підозрілими способами лише після вторгнення в 2014 році. Вони припустили, що двоє чоловіків могли зробити це, щоб приховати походження коштів, зароблених компаніями в мережі Facilicom, які заробляли гроші на російських урядових контрактах, особливо в окупованому Криму. «З високою ймовірністю після окупації Криму бізнес був розширений і створена нова холдингова інфраструктура в інтересах [PERSON] », - підсумували латвійські слідчі. «Ймовірно, де- юре вона була передана [PERSON] , але де-факто її контролював і управляв [PERSON] ». Сам [PERSON] , як і [PERSON] , не звинувачується у скоєнні злочину. Він розповів українській поліції, яка опитала його від імені латвійського слідства, що купив у нього російський бізнес [PERSON] за 93 мільйони доларів, але латвійські слідчі дійшли висновку, що немає жодних доказів того, що він коли-небудь справді здійснював ці платежі. Слідчі також вказали на непрямі докази того, що двоє чоловіків були фінансово взаємопов`язані, зокрема те, що [PERSON] керував «Чистим світом» в Україні, а [PERSON] використовував платіжні та кредитні картки Wondermax Sales Inc. для власних потреб. Відповідаючи на запитання журналістів, [PERSON] сказав, що є давнім знайомим [PERSON] , який у 2000-х роках купив деякі його клінінгові компанії як комерційну пропозицію, а не тому, що він довірена особа. Він звинуватив латвійське слідство в замороженні його коштів без будь-яких доказів. «Розслідування у справі моїх компаній має купу домислів і фантазій, якими вони намагаються виправдати свою головну помилку: сплутали прибирання з пранням». «Це, звичайно, жарт, але єдине, що цікавить слідство, - це забрати мої гроші. Їм наплювати на Крим, Україну і навіть на відмивання грошей - якщо воно взагалі було». [PERSON] також бере участь у судовій боротьбі за повернення своїх заморожених статків. Перед закритим слуханням у травні журналісти OCCRP підійшли до нього та його адвоката [PERSON] біля зали суду в Ризі та попросили прокоментувати. «Чорних грошей не існує - це фікція», - сказав [PERSON], звинувачуючи латвійську систему правосуддя у прийнятті «правових механізмів радянського зразка, які були перекручені виконавцями - слідчими, прокурорами та суддями». Він сказав, що коментарів щодо клінінгового бізнесу не буде. Біля нього мовчазний [PERSON] не зводив очей з телефону. Як зазначає представник відповідачів, у вказаній статті ОССRП зазначено, що згідно з судовими документами, отриманими Re:Baltica та OCCRP "73 мільйони євро, які належать [PERSON] та його довіреній особі, громадянину України [PERSON] , все ще можуть бути конфісковані як передбачувані доходи, отримані злочинним шляхом, якщо він не зможе довести, що вони були отримані законним шляхом. Незважаючи на те, що він бореться з їх вилученням у суді, він досі не зміг пояснити слідству, як він заробив стільки грошей". Отже інформація, яка стосується латвійських правоохоронців була отримана Re:Baltica та OCCRP, а не журналістами Слідства.Інфо. Відтак в даному випадку The Journalism Development Network, inc. (JDN), яке зареєстроване за адресою: 1220 L ST NW100 Washington, DC 20005, є співвідповідачем оскільки позивач вимагає визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка була здобута та опублікована саме журналістами OCCRP під час підготовки та оприлюднення інформації про зв`язки російського бізнесмена [PERSON] з групою клінінгових компаній. Відповідно до частини 4 статті 277 Цивільного Кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Оскільки вказана інформація була поширена саме OCCРП, визначення питання про недостовірність такої інформації та її подальше спростування стосується її прав та законних інтересів. 31.03.2023р. вступив в силу спеціальний Закон України "Про медіа" (2849-IX), який має застосовувати до спірних правовідносин, пов`язаних із спростуванням недостовірної інформації. До правовідносин у цій справі, у будь-якому випадку, підлягають застосуванню положення ч 4. ст. 43 Закону України "Про медіа". Обсяг спростування або відповіді має бути достатнім для донесення позиції заявника і не може перевищувати обсяг поширеної інформації, як спеціальної норми, яка регулює дані правовідносини. В даному випадку суд має встановити обсяг інформації, обмежившись тільки коментуванням інформації, яку заявник вважає недостовірною, а не всього тексту судового рішення. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про медіа" підставою для відмови у поширенні спростування є перевищення обсягом спростування обсяг поширеної інформації. Як видно з тексту позовної заяви, повний текст рішення суду та його вступна та резолютивна частина буде як мінімум у 10, а то і більше разів більшим за обсягом, що також непомірно збільшує обсяг спростування, тому публікація такої кількості інформації буде не виправданою і порушить вимоги закону про медіа і принцип пропорційності. Крім того включення до тексту спростування інших відомостей, які не стосуються поширення недостовірної інформації, зокрема, про будь-які зобов`язання осіб, вчинення від їх імені дій, коли останні заперечують проти цього, не ґрунтується на положеннях ст. ст. 16, 277 ЦК України, і є порушенням їх прав, встановлених Конституцією і законами України та покладенням обов`язків при відсутності передбачених для цього чинним законодавством підстав. Відповідачу [PERSON] матеріали позову направлялися повторно, і 13.02.2024р. від нього отримано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що соціальній мережі Інстаграм він досить частко слідкую за журналістськими розслідуваннями Слідство.Інфо. В червні 2023р. він побачив публікацію журналістки [PERSON] про зв?язок групи компаній «Чисто» з [PERSON] . Перейшовши за посиланням у мережу YouTube , він знайшов повне відео журналістського розслідування, зокрема де було розказано про групу компаній Чисто, власником яких був [PERSON] та [PERSON] , а також у відео було розказано про зв?язок компаній [PERSON] , та [PERSON] . Для відповідача ця інформація стала шокуючою, тому він у себе на особистій сторінці її розмістив. Жодного відношення до змісту зазначеної публікації не має. Вважає, що жодних протиправних дій з його боку не вчинялось, а тому позовні вимоги не підлягають задоволення, позаяк він не є автором публікацій. Представник позивача надала відповідь на відзив [PERSON] , зазначивши, що ним не було перевірено інформацію на її достовірність. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов?язана переконатися в її достовірності (ст. 302 ЦК). Поширена [PERSON] інформація містить саме недостовірні фактичні дані, а не оціночні судження. У ній висловлено не оціночне суб?єктивне судження відповідача відносно позивача, не особисте його відношення до інформації, а стверджується щодо об?єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. Поширена відповідачем інформація не має статусу офіційної, нічим не підтверджується, є недостовірною та носить яскраво виражений негативний характер щодо нього, тим паче на тлі російської агресії проти України. З опублікованого допису в соціальній мережі «Instagram» вбачається, що у публікації відповідач без жодних доказів звинувачує його у протиправних діях, дискредитує його та усвідомлено формує негативну суспільну оцінку та осуд громадськості, завдаючи шкоди його особистим немайновим благам. Усі твердження відповідача грунтуються виключно на його словах та зазначених даних у оскаржуваному відео « Російсько -білоруський слід - хто прибирає в українських держустановах». Отже, поширенням недостовірної інформації здійснено підрив довіри до його ділових якостей та компетентності зі сторони контрагентів. Інформація на сторінці в соціальній мережі була опублікована ще 22.06.2023р. і доступна до перегляду необмеженому колу користувачів і до сьогодні. Для відновлення в повній мірі до себе довіри зі сторони контрагентів, знайомих, друзів та просто місцевих мешканців позивачу доведеться витрачати багато часу та зусиль. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO]. на відеохостінгу YouTube на каналі «Слідство.Інфо» [INFO] в відеосюжеті «[INFO]» [INFO] було розміщено відео наступного змісту: Залізниця, електростанції, Укрпошта, податкова, нині окупований бердянський порт, та багато інших державних об?єктів роками прибирали клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] . І далі продовжують прибирати. Привіт, мене звати [PERSON] , і сьогодні я вам розкажу, хто протягом багатьох років прибирав і мав доступ до українських державних будівель. 2022 рік. Росія ракетними обстрілами цілеспрямовано знищує українську енергетику. Українці сидять без світла і тепла. Зранку у Києві лунали вибухи. Влучили в об`єкт критичної інфраструктури. Без світла залишилися жителі більш ніж 200 населених пунктів. У ці ж дні Укренерго проводить тендер на прибирання, зокрема, електричних підстанцій в різних областях України. Перемагає компанія "Чистий Світ Технології", яка входить в умовну групу компаній "Чисто". І,як ви дізнаєтеся пізніше, належить до орбіти російського бізнесмена білоруського походження [PERSON] . Він створив цілу клінінгову імперію з компаній в Росії, Білорусі та Україні. Наші колеги з міжнародної мережі розслідувачів ОССРП, з якими ми разом робили це розслідування, виявили у [PERSON] російський та білоруський паспорти та його зв`язок з власником ПВК "Вагнер" [PERSON] . У нашій країні компанії групи "Чисто" роками мали доступ до таких стратегічних об`єктів, як Укрпошта, Укртранснафта, аеропорт Бориспіль та Укрзалізниця. Зараз, наприклад, вони працюють на підстанціях Укренерго та в Приватбанку на прифронтових територіях. Та перед тим, як я розповім вам цю неймовірну, здавалося б, історію, підпишіться на наш канал, щоб не пропустити нові викриття. [PERSON] - засновник великої мережі компаній, які займаються прибиранням. Він починав свій бізнес ще у 90-х у Білорусі, а згодом розширився на ринки Росії та України. Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаній групи Чисто, однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з компаній. До 2019 у нього не залишилось бізнес-активів в Україні. Керувати бізнесом продовжили його давні партнери, зокрема, дружина [PERSON] , яка, щоправда, має кіпрський паспорт. Те, що в українських клінінгових компаніях і далі лишаються люди [PERSON] , підтверджують висновки латвійських слідчих. У справі про відмивання грошей йдеться, що зароблені у Білорусі, Росії та Україні гроші [PERSON] виводив в ЄС. Загалом слідчі заарештували 73 мільйони євро, з них частина пов`язана з компаніями [PERSON], і ще частина - 33 мільйони євро - на рахунках, пов`язаних з компаніями [PERSON] . Колеги з латвійського телебачення прийшли до суду, щоб запитати [PERSON] про його бізнес, відповів на питання адвокат Ілля Меркушев «Звичайно, ніякої протиправної діяльності, ніяких чорних грошей не існує, це, звісно, вигадка, це зрозуміло. Це позиція, інакше навіщо брати участь у судовому процесі. Ви, як преса, нічого не можете знати по цьому процесу, тож я нічого не можу вам повідомити. Латвійські правоохоронці вважають, що, ймовірно, "де- юре " український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але "де-факто" керувати ним продовжив [PERSON] . Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, з яких дізналися, що на допиті [PERSON] зізнався, що з 1999 по 2000 рік він працював в українській компанії, що належала родині [PERSON]. Він добре знає родину [PERSON], у яких неодноразово зупинявся на віллі у латвійській Юрмалі . При цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою. Ми зателефонували [PERSON] , щоб спитати про його бізнес та стосунки з [PERSON]. - Скажіть, будь ласка, чи ви знайомі з [PERSON] - [PERSON] , звичайно. Знайомий, партнер, друг. У Латвії йде судовий процес. Іде розслідування щодо його та мого бізнесу, тому вам, певно, треба прислати питання мені і я на них відповім. Тож ми надіслали [PERSON] запит і він відповів: У слідства у справі по моїм компаніям нагромадження домислів та фантазій, якими вони намагаються виправдати свою головну помилку: переплутали мийку (клінінг) з відмиванням. Це, звісно, жарт, але єдине, що цікавить слідство - відібрати мої гроші. Їм плювати на Крим. Україну та і на відмивання, якби воно навіть існувало. За даними колег з OCCRP, у Росії клінігові компанії, пов`язані з сім`єю [PERSON] прибирали Кремлівський палац. Крім того, журналісти знайшли компанію групи "Чисто", яка працювала в окупованому Криму та прибирала казарми Чорноморського флоту Міноборони Росії. Тоді ж, у 2016-му, українська компанія з групи "Чисто" виграє тендер на прибирання столичного аеропорту Бориспіль . Тобто співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мають доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займалися вони там лише прибиранням, ми наразі невідомо. Прибиральник не помітний, має час і має легенду, чому він повинен бути в тому чи іншому приміщенні. Тобто він має можливість знімати інформацію чи, не дай Боже, робити якусь шкоду, шляхом нанесення шкоди здоров`ю за допомогою інструментів: радіоктивного опромінення, отруєння води та їжі. Минулого року був скандал в ООН чи ОБСЄ, коли російський шпигун намагався туди влаштуватися саме прибиральником. Коли сторона опонента знає про ваші дії, вона може превентивно робити все, що їй захочеться, і мати ефект несподіванки, ефект нападу. Тому працівники служб безпеки, що в державних, що в приватних компаніях мають серйозно працювати з підрядниками. Якщо в підрядника російський слід, як би добре він не робив роботу, договір з ним має бути розірваним, щойно про це стало відомо. Але це ще не все. Колеги з ОССRP, з якими ми працювали над цим розслідуванням, встановили зв`язок клінінгових компаній з орбіти [PERSON] та [PERSON] . Так, саме того [PERSON], який є власником російської ПВК "Вагнер". « [PERSON] , [PERSON] , де, с**а, боєприпаси? У 2017 році Федеральна антимонопольна служба Росії встановила картельну змову на аукціонах з обслуговування військових містечок. Антимонопольники розділили компанії-змовниці на дві групи. Тоді стало відомо, що одна з груп пов`язана з керівником ПВК "Вагнер" [PERSON] . Хто стояв за другою - до сьогодні не було відомо. В ході розслідування OCCRP виявилося, що іншою групою володіли люди, пов`язані з компаніями групи [PERSON]. Сам бізнесмен заперечує знайомство, бізнес-стосунки і картельну змову з [PERSON]. Інші дані [PERSON] вирішив не розголошувати. Якщо говорити про Україну, у нього російське громадянство. Очевидно, що компанії, де він є бенефіціарним власником, автоматично у групі ризику, і на них можуть накласти санкції. Ми знаємо, що використовується його торгова марка, тобто є зв`язок з ним очевидний, але він не світиться, що все це контролює. Він використовує лише номінальних власників, або членів сім`ї, яким довіряє. Але якщо в реєстрі він не значиться, це не значить, що він не контролює цей бізнес і не дає накази. Отже клінінгові компанії, які повязані з росіянином та - через його родину і партнерів - із компаніями у Росії та Білорусі, які прибирали Кремлівський палац, казарми Чорноморського флота в окупованому Криму, і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON], роками прибирали у державних будівлях України. А зараз давайте повернемось до того, до яких об`єктів мають доступ ці компанії? «Укренерго», аеропорт «Бориспіль», Бердянський порт, «Укрзалізниця», «Укрпошта», «Укртранснафта», «ПриватБанк», Державна інспекція енергетичного нагляду, податкова Одеської області, Державна міграційна служба. З нещодавнього - угоди групи "Чисто" з Приватбанком. Державний банк замовив прибирання будівель, які знаходяться на території Донецької та Луганської областей. Та кілька контрактів з Укренерго. За ними компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій, які знаходяться в різних областях України. Ми звернулися до державних органів, які співпрацювали з компаніями групи "Чисто". Наразі ми отримали відповідь лише від Укренерго - тут пообіцяли додатково перевірити контрагента. «Дякуємо вам за надану інформацію, яка стане підставою для додаткової перевірки вказаного контрагента на предмет його зв?язків з країною-агресором. Відповідна інформація також спрямована нами до правоохоронних органів, зокрема СБУ.» Що маємо зрештою? Група компаній, яка має зв?язок з російським бізнесменом, роками отримувала державні підряди,та мала і досі має доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України. Як таке можливо у часи повномасштабної війни? Хто має за цим стежити? І чи далі український бюджет має фінансувати компанії з російським бекграундом? Діліться своїми думками у коментарях під цим відео. [INFO] року на каналі «Слідство.Інфо» в месенджері «TELEGRAM» опубліковано відео із назвою: « [INFO] » із зазначенням тексту: « [INFO] замовив прибирання своїх відділень в Донецькій та Луганській областях компаніям з орбіти російсько-білоруського бізнесмена [PERSON] . Клінінгові фірми з цієї ж групи прибирали Кремлівський палац та приміщення Чорноморського флоту у Севастополі. Як це можливо під час повномасштабної війни - розбирається [PERSON] у своєму блозі (кінець цитати)» ( [INFO] ). [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO] ([INFO]), (т.1, а.с.47-51) наступного змісту: Клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] , багато років поспіль прибирають українські стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізницю», «Укренерго», податкову тощо. Журналісти «Слідства.Інфо» встановили, що під час повномасштабного вторгнення Росії в Україну ці компанії продовжують надавати послуги держустановам. Про це йдеться у новому розслідуванні журналістів «Слідства.Інфо». КЛІНІНГ РФ НА СТРАТЕГІЧНИХ ОБ`ЄКТАХ УКРАЇНИ Після повномасштабного вторгнення Росія цілеспрямовано завдає ракетних ударів по українській енергетиці. У цей час такі стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізниця», «Укрпошта», «Укренерго», аеропорт «Бориспіль» та нині окупований бердянський порт, роками прибирали і продовжують це робити клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] . У дні обстрілу росіянами української критичної інфраструктури «Укренерго» проводить тендер на прибирання, зокрема, електричних підстанцій у різних областях України. Перемагає компанія ТОВ «Чистий Світ Технології», яка входить в умовну групу компаній «Чисто». Ця компанія належить до орбіти російського бізнесмена білоруського походження [PERSON] . Він створив цілу клінінгову імперію з компаній в Росії, Білорусі та Україні. Міжнародна мережа ОССРП, з якою журналісти «Слідства.Інфо» проводили розслідування, виявила в [PERSON] російський та білоруський паспорти та його зв`язок з власником ПВК « [INFO] » [PERSON] . В Україні компанії групи «Чисто» роками мали доступ до стратегічних об`єктів, як-от «Укрпошта», «Укртранснафта», аеропорт «Бориспіль», «Укрзалізниця» тощо. Зараз, наприклад, вони працюють на підстанціях «Укренерго» та в «ПриватБанку» на прифронтових територіях. «ЧИСТО» ВІД РОСІЙСЬКОГО БІЗНЕСМЕНА [PERSON] - засновник великої мережі компаній, які займаються прибиранням. Він починав свій бізнес ще у 90-х у Білорусі, згодом розширився на ринки Росії та України. Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаній групи «Чисто», однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з усіх компаній. До 2019-го в [PERSON] не залишилося бізнес-активів в Україні, керувати бізнесом продовжили його давні партнери, зокрема, дружина [PERSON] , яка, щоправда, має кіпрський паспорт. Латвійські слідчі підтверджують, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON] . У справі про відмивання грошей йдеться, що зароблені у Білорусі, Росії та Україні гроші [PERSON] виводив у ЄС. На рахунках, пов`язаних з компаніями російського бізнесмена, слідчі заарештували 73 млн євро. З них 33 млн євро - на рахунках, пов`язаних з фірмами [PERSON] . Латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно «де- юре » український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але «де-факто» управляв ним [PERSON] . Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, у якій під час допиту [PERSON] зізнався слідчим, що з 1999 по 2000 рік працював в українській компанії родини [PERSON]. [PERSON] добре знає цю родину, адже неодноразово зупинявся у них на віллі у латвійській Юрмалі . При цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою. Журналісти «Слідства.Інфо» зателефонували [PERSON] , щоб запитати про його бізнес та стосунки з [PERSON], він підтвердив, що знає російського бізнесмена багато років. ЗВ`ЯЗОК З [PERSON] За даними колег з ОССРП, у Росії клінінгові компанії, пов`язані з сім`єю [PERSON], прибирали Кремлівський палац. Крім того, журналісти знайшли компанію групи «Чисто», яка працювала в окупованому Криму та прибирала казарми Чорноморського флоту Міноборони Росії. Тоді ж, у 2016-му році, українська компанія з групи «Чисто» виграла тендер на прибирання столичного аеропорту «Бориспіль». Тобто співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мали доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займалися вони там лише прибиранням, наразі невідомо. Колеги з ОССРП, з якими «Слідство.Інфо» працювало над цим розслідуванням, встановили зв`язок клінінгових компаній з орбіти [PERSON] та [PERSON] . Так, саме того [PERSON], який є головою російської ПВК «Вагнер». У 2017 році Федеральна антимонопольна служба Росії картельну змову на аукціонах з обслуговування військових містечок. Антимонопольники розділили компанії-змовниці на дві групи: одна - пов`язана з [PERSON], а інша - з людьми, які пов`язані з компаніями групи [PERSON]. Сам бізнесмен заперечує знайомство, бізнес-стосунки та картельну змову з [PERSON], однак відмовляється розголошувати інші дані щодо свого бізнесу. ДЕРЖКОМПАНІЇ, ДО ЯКИХ СЬОГОДНІ МАЄ ДОСТУП «ЧИСТО» Журналісти встановили, що клінінгові компанії, які пов`язані з росіянином та (через його родину і партнерів) з компаніями у Росії та Білорусі, що прибирали Кремлівський палац та казарми Чорноморського флоту в окупованому Криму і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON], роками прибирають у найбільших державних будівлях України (далі перелік). Список об`єктів, до яких мають доступ компанії групи «Чисто» Нещодавно держбанк «ПриватБанк» замовив прибирання будівель, які знаходяться на території Донецької та Луганської областей, у групи «Чисто». Також компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій у різних областях України, про що свідчать кілька контрактів з «Укренерго». Журналісти «Слідства.Інфо» звернулися до державних органів, які співпрацювали з компаніями групи «Чисто» за коментарем. Керівництво компанії «Укренерго» пообіцяло додатково перевірити контрагента: «Дякуємо вам за надану інформацію, яка стане підставою для додаткової перевірки вказаного контрагента на предмет його зв?язків з країною-агресоркою. Відповідна інформація також спрямована нами до правоохоронних органів, зокрема СБУ». Представники Державної податкової служби України та Державного геодезичного нагляду зазначили, що діяли згідно з законом та обрали найбільш економічно вигідну пропозицію. За словами держслужбовців, оскільки на момент участі у тендері компанії не мали російського бенефіціара, тому держоргани не помітили у компаніях російського сліду. Однак журналістам «Слідства.Інфо» так і не відповіли, чи проходили клінінгові компанії перевірку внутрішньої безпеки. На 9-му році війни з РФ група компаній, яка має зв?язок з російським бізнесменом, продовжує отримувати державні підряди та мати доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України. Усе це коштом українських платників податків. [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою « [INFO] » ([INFO]) (т.1, а.с.53-55) наступного змісту: Клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена [PERSON], якого пов`язують з [PERSON] , під час повномасштабного вторгнення Росії в Україну прибирають українські стратегічні об`єкти. Про це йдеться у новому розслідуванні журналістів «Слідства.Інфо» «[INFO]». На 9-му році війни з РФ група компаній, яка має зв?язок з російським бізнесменом білоруського походження [PERSON], отримує державні підряди та має доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України. Усе це коштом українських платників податків. [PERSON] створив цілу клінінгову імперію з компаній в Росії, Білорусі та Україні. В Україні працює ТОВ «Чистий Світ Технології», яке входить в умовну групу компаній «Чисто» і належить до орбіти російського бізнесмена. Ці компанії роками мали доступ до стратегічних об`єктів, як-от «Укрпошта», «Укртранснафта», аеропорт Бориспіль, «Укрзалізниця» тощо. Зокрема, ТОВ «Чистий Світ Технології» виграло тендер від «Укренерго» на прибирання електричних підстанцій у різних областях України. Нещодавно держбанк «Приватбанк» замовив прибирання будівель, які знаходяться на території Донецької та Луганської областей, у групи «Чисто». Також компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій в різних областях України, про що свідчать кілька контрактів з «Укренерго». Міжнародна мережа ОССРП, з якою журналісти «Слідства.Інфо» проводили розслідування, виявила в [PERSON] російський та білоруський паспорти та його зв`язок з власником ПВК «Вагнер» [PERSON]. За даними колег з ОССРП, у Росії клінінгові компанії, пов`язані з сім`єю [PERSON], прибирали Кремлівський палац. Крім того, журналісти знайшли компанію групи «Чисто», яка працювала в окупованому Криму та прибирала казарми Чорноморського флоту Міноборони Росії. Тоді ж, у 2016-му році, українська компанія з групи «Чисто» виграла тендер на прибирання столичного аеропорту «Бориспіль». У 2017 році Федеральна антимонопольна служба Росії встановила картельну змову на аукціонах з обслуговування військових містечок. Антимонопольники розділили компанії-змовниці на дві групи: одна - пов`язана з [PERSON], а інша - з людьми, які пов`язані з компаніями групи [PERSON]. Сам бізнесмен заперечує знайомство, бізнес-стосунки і картельну змову з [PERSON], однак відмовляється розголошувати інші дані щодо свого бізнесу. Журналісти встановили, що клінінгові компанії, які пов`язані з росіянином та (через його родину і партнерів) з компаніями у Росії та Білорусі, що прибирали Кремлівський палац та казарми Чорноморського флоту в окупованому Криму і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON], роками прибирають у найбільших державних будівлях України. (список об`єктів, до яких мають доступ компанії групи «Чисто»). Співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином [PERSON], мають доступ до приміщень головних українських стратегічних об`єктів. Чи займаються вони там лише прибиранням, наразі невідомо. Відповідач [PERSON] в мережі «Іnstagram» розмістив публікацію під назвою «ШОК-КОНТЕНТ!!! Друзі прошу максимального РЕПОСТУ!!«Українські клінінгові компанії групи «Чисто» співпрацюють з [PERSON] та надають послуги з прибирання на стратегічних об`єктах України у воєнний час» (за посиланням [INFO] ). По-перше, слід визначитись з належним відповідачем у справі. Судом встановлено, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідность, та порушує ділову репутацію, розміщена: [INFO]. у відеохостінгу YouTube на каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка; [INFO] та [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав; в соціальній мережі Instagram [PERSON] . Представник відповідачів ГО «Слідство-Інфо» та [PERSON] зазначає у відзиві (т.1, а.с.18), та запереченнях на відповідь на відзив (т.2, а.с.59), що, виходячи із вимог позовної заяви, необхідно залучити у якості співвідповідача OCCRP, оскільки позивач вимагає визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка в більшій частині була здобута, підготовлена та опублікована саме журналістами OCCRP, отримані партнером OCCРП - Re:Baltica IStories, Білоруського центру розслідувань, а не журналістами ГО "Слідство.Інфо". Саме про це йде мова у статті, яка була опублікована ОССРП на сайті occrp.org під назвою "Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV" ([INFO]) [INFO]. Відтак інформація була поширена саме OCCRP, визначення питання про недостовірність такої інформації та її подальше спростування стосується її прав та законних інтересів. Крім того, слід залучити до участі у справі власника сайту, на якому The Journalism Development Network, inc. (JDN), зареєстрованого за адресою: 1220 L ST NW100 Washington, DC 20005, на якому було розміщено статтю. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. За положеннями ст. 51 ЦПК України, співвідповідачем особа залучається за клопотанням позивача. Такого клопотання позивачем не заявлено. Відтак клопотання про залучення OCCRP та The Journalism Development Network, inc. (JDN) співвідповідачами слід відхилити. Також у відеосюжеті, поширеному на відеохостінгу «YouTube», у запереченнях на відповідь на відзив (т.2, а.с.58зворот) зазначено, що розслідування проводилося журналістами OCCRP та «Слідство.Інфо» спільно. [INFO] на каналі «Слідство.Інфо» в месенджері «TELEGRAM» опубліковано відео із назвою: « [INFO] » із зазначенням тексту: «ПриватБанк замовив прибирання своїх відділень в Донецькій та Луганській областях компаніям з орбіти російсько-білоруського бізнесмена [PERSON]. Клінінгові фірми з цієї ж групи прибирали Кремлівський палац та приміщення Чорноморського флоту у Севастополі. Як це можливо під час повномасштабної війни - розбирається [PERSON] у своєму блозі». В статті «Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV» зазначено, що вона підготована [PERSON] (Re:Baltica), [PERSON] (Білоруський центр розслідувань), [PERSON] (IStories), [PERSON] (Слідство.Інфо) (дослівно- by [PERSON] (Re:Baltica), [PERSON] (Belarusian Investigative Center), [PERSON] (IStories), and [PERSON] (Slidstvo.Info). Але на сайті OCCRP стаття "Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV" опублікована [INFO], а відео «[INFO]» опубліковано на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, опубліковано [INFO]., тобто раніше у часі, на день. Відтак суд відхиляє доводи позивача, що оспорювана позивачем інформація опублікована саме журналістами OCCRP, адже на каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, ця інформація поширена вперше. Суд також відзначає, що сервіс YouTube є платформою на якій власники каналів можуть завантажувати контент. Відповідно до умов користування платформою YouTube, які розміщені в мережі Інтернет, «власники каналів YouTube можуть завантажувати Контент у Сервіс. Ви можете використовувати власний Контент для просування своєї компанії чи творчого підприємства. Увесь Контент, який ви вирішили завантажити в Сервіс, має відповідати цій Угоді та законодавству. Наприклад, надісланий Контент не має містити об`єктів права інтелектуальної власності третіх осіб (як-от матеріалів, захищених авторським правом), якщо це не дозволено відповідною особою чи в інший законний спосіб. Ви несете юридичну відповідальність за надісланий у Сервіс Контент. Ми можемо використовувати автоматизовані системи для аналізу вашого Контенту, щоб виявляти порушення та зловживання, як-от спам, шкідливе програмне забезпечення та незаконний контент». Отже, відповідальність на надісланий у сервіс контент має нести саме власник відповідного каналу YouTube, оскільки лише власник каналу має до нього доступ, відповідає за надісланий контент та може завантажувати контент на його каналі, зокрема, про спростування недостовірної інформації. Також, цими умовами користування встановлені обмеження відповідальності Youtube: «У межах, установлених чинним законодавством, YouTube і Партнери не несуть відповідальність, зокрема за контент, надісланий будь-яким користувачем, а також наклепницьку, образливу чи протизаконну поведінку будь-якого користувача». Таким чином, у разі поширення оспорюваної інформації на YouTube каналі належним відповідачем є автор поширеної інформації та власник відповідного YouTube каналу. Тому [PERSON] та ГО «Слідство-Інфо» є належними відповідачами у справі як автор відповідного інформаційного матеріалу, про що прямо сказано у відеосюжеті на зазначено у статтях, та власник каналу на відеохостінгу YouTube, який перевірений та підтверджений позначкою справжньості як офіційна сторінка, та веб-сайту «Слідство.Інфо» з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації (п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). [PERSON] є неналежним відповаідачем у справі, позаяк поширив вже розповсюджену інформацію з посиланням на «Слідство.Інфо», рівно як і українські веб-сайти, такі як: «TELEGRAF», «Центр журналистских расследований», «Inshe.tv», «Економічна правда», «HROMADSKE», EXPRO CONSULTING», «Економічні новини», «Gordonua.com», « LB.UA » (т.1, а.с.67-78, 218). Надалі слід зазначити про розподіл тягаря доказування у справі. Згідно зі ст. 277 ЦК України та виходячи з процесуального обов`язку кожної із сторін довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту поширення відповідачем недостовірної інформації, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч.4 ст. 277 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відтак у цій справі достовірність поширеної інформації мають довести відповідачі. Надалі відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Суд вважає доведеним те, що поширена інформація безпосередньо стосувалася особи позивача, оскільки в ній вказується його ім`я та прізвище « [PERSON] ». Позивач не є публічною особою. Статтею 3 Конституції України передбачено, що честь і гідність людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а статтею 68, - що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі ст. 34 Основного Закону Держави, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Насамперед, суд зазначає, що право на свободу слова і поширення певної інформації є невід`ємними елементами демократичної держави. Водночас, ці права не можуть вважатися абсолютними, оскільки з їх реалізацією можна заподіяти шкоду тим самим цінностям демократії, які вона власне й охороняє, зокрема, честі та гідності людини, і які проголошені Конституцією України найвищими соціальними цінностями. Отже, від держави, і в тому числі суду, у світлі конкретних обставин, вимагається віднайти баланс між свободою слова та правом людини на недоторканність її честі і гідності. Суд вважає, що право на свободу слова і поширення певної інформації може підлягати тим обмеженням, які за своєю суттю будуть пропорційними і необхідними в демократичному суспільстві, що відповідає духу Конституції України та прямим нормам Конвенції 1950 року. Відповідно до положень статті 32 Конституції України та статей 91, 94, 201, 277 ЦК України самостійним об`єктом судового захисту є особисті немайнові права як фізичних, так і юридичних осіб. Особливим способом захисту та відновлення зазначених прав є, зокрема, спростування недостовірної інформації, внаслідок поширення якої такі права порушені. Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. Для застосування зазначеного способу захисту (відновлення) прав необхідною є наявність усіх елементів складу відповідного правопорушення. Тобто інформація має бути поширеною (доведеною до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб), має стосуватися позивача, має бути недостовірною (такою, що не відповідає дійсності), має порушувати особисті немайнові права позивача. При цьому вина особи, яка поширила недостовірну інформацію, не є необхідним елементом правопорушення для зобов`язання її спростувати таку інформацію. Згідно з п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Cлід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів. Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Системний аналіз норм права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини вказує на те, що фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, може бути визнана лише інформація, що є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 04.11.1950р., ратифікована 17.07.1997р). Інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення (стаття 29 Закону України «Про інформацію»). Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначив, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Певні форми узгодження права на захист честі, гідності і ділової репутації зі свободою вираження поглядів передбачені у Законі України «Про інформацію». Ст. 2 зазначеного закону проголошує основні принципи інформаційних відносин, до яких відносяться гарантованість права на інформацію, відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. У контексті цього, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тома проти Люксембургу» заява №38432/97 від 29 березня 2001 року суд зазначив, що для обмеження поширення інформації, що вже була оприлюднена та широко обговорюється, повинні існувати переконливі підстави; покарання журналіста за те, що він допомагав поширювати твердження, зроблені іншою особою, .. серйозно перешкоджатиме участі преси у обговоренні проблем, які становлять громадський інтерес, і його не слід передбачати, хіба що за наявності особливо переконливих підстав для того, що це зробити (пункт 58 рішення). Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Європейської Конвенції з прав людини застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе демократичне суспільство. Як передбачено в статті 10 Конвенції, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (рішення від 23 вересня 1994 року у справі Jersild v. Denmark, рішення у справі Janowski v. Poland, рішення від 25 листопада 1999 року у справі Nilsen & Johnsen v. Norway, рішення від 29 лютого 2000 року у справі Fuentes Bobo v. Spain, рішення від 10 серпня 2006 року у справі Ляшко проти України). Так, відповідно до рішення у справі Хандісайд проти Сполученого Королівства («HandysidevUnitedKingdom») свобода вираження являється однією із найважливіших основ демократичного суспільства, однією з базових умов для його прогресу і розвитку кожної людини. За виключенням тих випадків, які підпадають під дію частини другої статті 10, вона застосовна не лише відносно інформації або ідей, які сприймаються позитивно або не розглядаються як образливі або сприймаються нейтрально, але і стосовно тих, які являються образливими, шокуючими або такими, що хвилюють державу або якісь сегмент населення. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких неможливим є демократичне суспільство. Як питання загального принципу, «необхідність» будь-якого обмеження свободи вираження поглядів має бути переконливо встановлено. Звичайно, передусім національні органи влади мають оцінювати, чи є «нагальна соціальна потреба» обмеження. У справах стосовно преси національна можливість відхилення від виконання вимог Конвенції окреслюється інтересами демократичного суспільства у забезпеченні й підтриманні вільної преси. Аналогічно ці інтереси матимуть основну вагу при визначенні, чи це обмеження було пропорційним переслідуваній законній меті, відповідно до пункту 2 статті 10 рішення «Тома проти Люксембургу» (Thoma v. Luxembourg), №38432/97, від 29 березня 2001 року, пункт 48). Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейський суд з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження. Факт поширення наведеної інформації підтверджується наявними у розпорядженні суду доказами та під час розгляду справи не заперечувалося. Поширена інформація безпосередньо стосувалася особи позивача, оскільки в ній вказується його ім`я та прізвище: « [PERSON] », тобто містить ідентифікуючі ознаки особи, щодо якої поширено таку інформацію. Враховуючи зміст та характер зазначеної в цих статтях та відеосюжеті інформації суд дійшов висновку, що такі висловлювання про позивача та його діяльність не є оціночними судженнями і не можуть бути розцінені як гіпербола, алегорія чи сатира, у них відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, зазначена інформація не підпадає і під ознаки критики. Відтак ця інформація є фактичними твердженнями, які можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності і, як наслідок, можуть бути визнані недостовірними. При цьому представником ГО «Слідство.Інфо» та [PERSON] суду подані: меморандум від 02.01.2023р. про співпрацю та партнерство в рамках групи компаній «Чисто» (т.2, а.с.64-67), укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧС ГРУП», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ-ТРЕЙД», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІМЕЦЬКА МИЮЧА ТЕХНІКА», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХОСТИНГ СЕРВІС», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ ІНВЕСТ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ ТЕХНОЛОГІЇ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТО ФМ» (попередня назва - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ ФАСИЛІКОМ»), ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМАК ТРЕЙД», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ СТАНДАРТ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ АКТИВ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ СЕРВІС», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГ АКТИВ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧС-ЗАХІД», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАСІЛІКОМ ФМ», ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛІНІНГ АКТИВ», ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «CEPBIC ФАСІЛІТІ ЧС», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТО КЛІН», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧС-ЦЕНТР», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬПІСТЮ «КЛІН ГОЛД», ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОТУС ФАСІЛІТІ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОГО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ-ФМ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАСІЛІТІ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕРВІС КЛІН», ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ ІНЖИНІРИНГ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАСІЛІТІ ЧС», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧИСТИЙ СВІТ КЛІНІНГ». Згідно п.п.1.1. п. 1 цього меморандуму, в групу компаній «Чисто» входять сторони, які приєднались до нього. Відтак група компаній «Чисто» утворилася внаслідок укладення меморандуму і не є уявним об`єктом. Також подана стаття (т.2, а.с.68-69), розміщена [INFO] на сайті OCCRP «Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV" ([INFO] (текст наведений у рішенні через нерозбірливість після роздрукування), авторами якої є [PERSON] (Re:Baltica), [PERSON] (Білоруський центр розслідувань), [PERSON] (IStories), [PERSON] (Слідство.Інфо). Також подана інформація стососно не сторони зазначено меморандуму - Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній Фасиліком» з сайту YouControl (а.с.70-76), згідно якої позивач станом на 23.11.2019р. був кінцевим бенефіціарним власником цього ТОВ, а станом на 05.07.2023р. - [PERSON] та компанія «Репіддліл Трейд ЛТД». Меморандум уклали, зокрема, 9 Товариств з обмеженою відповідальністю, кінцевим бенефіціальним власником яких він є: «ЧС ГРУП», «НІМЕЦЬКА МИЮЧА ТЕХНІКА», «ЧИСТО ФМ», «ЧИСТИЙ СВІТ СТАНДАРТ», «ЧИСТИЙ СВІТ АКТИВ», «ЧИСТИЙ СВІТ СЕРВІС», «ІНЖИНІРИНГ АКТИВ», «ФАСІЛІКОМ ФМ», «CEPBIC ФАСІЛІТІ ЧС». [PERSON] видалено з кінцевих бенефіціарних власників 4 з них: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧС ГРУП» - 22.11.2017р.; Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ трейд» - 09.02.2017р. (частка 1,24%); Товариства з обмеженою відповідальністю «Німецька миюча техніка» - 19.08.2019р.; Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ Сервіс» - 09.02.2017р. Кінцевим бенефіціарним власником інших п`яти ТОВ [PERSON] не був. Позивач стверджує, що з серпня 2019р. [PERSON] ні юридично, ні фактично не має відношення до жодного підприємства, яке ввійшло в групу «Чисто» і кінцевим бенефіціарним власником якого є позивач. Відповідачами викладене не спростовано. Ними подана інформація стососно не сторони зазначено меморандуму - Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній Фасиліком» з сайту YouControl, згідно якого позивач був кінцевим бенефіціарним власником зазначеного ТОВ в 2019р., надалі ним стала і є [PERSON] . Позивачем надані роздруківки сайту «Prozorro» (а.с.115-153), згідно яких в період з 2019 по 2023р. проводилися тендери на послуги з прибирання Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (3 тендери), Акціонерне товариство «Укртранснафта» (3 тендери), Акціонерне товариство «Укрпошта» (5 тендерів). За результатами цих тендерів укладено договори: 26.07.2022р. з надання послуг прибирання Північого ТУОМ між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧИСТИЙ СВІТ ТЕХНОЛОГІЇ» та ПАТ «Укренерго» до 31.12.2022р. (т1, а.с.118); 23.03.2023р. з надання послуг прибирання Південного ТУОМ між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧИСТИЙ СВІТ ТЕХНОЛОГІЇ» та ПАТ «Укренерго» до 31.07.2023р. (т.1, а.с.119); 13.08.2019р. про надання послуг з прибирання між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧИСТИЙ СВІТ ФАСИЛІКОМ» та АТ «Укрпошта» в період з 12.08.2019 по 12.08.2020р.р. (т.1, а.с.147-148); 03.04.2023р. про надання клінінгових послуг ГО та МРУ Донецька та Луганська область (підконтрольна Україні територія) між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧИСТИЙ СВІТ АКТИВ» на строк до 31.03.2024р. (т1, а.с.152-153). Кінцевим бенефіціарним власником Товариств з обмеженою відповідальністю «ЧИСТИЙ СВІТ ТЕХНОЛОГІЇ», «ЧИСТИЙ СВІТ ТЕХНОЛОГІЇ», «ЧИСТИЙ СВІТ ФАСИЛІКОМ» [PERSON] не був і не є. 22.06.2023р. присяжний адвокат Райвіс Стумберг направив запит у кримінальному процесі № 11816015519, із зазначенням, що 16.05.2023р. представник власників зачепленого майна отримав на свою електронну пошту питання від журналістів, у яких, серед іншого, зазначено, що у їхнє розпорядження надійшли матеріали кримінального процесу № 11816015519, і поставлено, зокрема, запитання, чому [PERSON] продовжує використовувати розрахункову картку Wondermax Sales Inc., реєстр. № C 44213, для особистих покупок. Також при публікації статей журналісти зазначили, що [PERSON] використовував банківську картку підприємства [PERSON] як свою особисту картку. Додатково про обставину щодо того, що у розпорядження журналістів надійшли матеріали кримінального процесу № 11816015519, свідчить те, що журналісти при публікації статей вказали на латвійських слідчих, які підтвердили, що люди [PERSON] продовжують працювати в українських клінінгових підприеметвах. Також журналісти вказують на посадових осіб правоохоронних органів Латвії, які вважають, що український бізнес, можливо, де-ре був переданий [PERSON] . [PERSON] , але де-факто на ним управляє [PERSON] . На додаток до цього зазначається, що журналісти Центру з дослідення корупції та організованої злочинності (OCCRP) отримали матеріали страва, у яких під час допиту [PERSON] визнав слідчим, що з 1999 по 2000 рік і працював в українському підприємстві, що належало сім?ї [PERSON] . [PERSON] добре знайомий з цією сім?єю, оскільки він декілька разів гостював на їхній віні у [PERSON] , Латвія. Тому присяжний адвокат Райвіс Стумберг, посилаючись на те, що кримінальний процес № 11816015519 на даний час перебуває на стадії досудового слідства, просив знайти можливість зазначити, чи розголошувались журналістам відомості, що знаходяться у матеріалах кримінального процесу № 11816015519 (т.2, а.с.170-172). Слідчий 1-го відділу Управління боротьби з економічними злочинами Головного управління Кримінальної поліції Державної поліції [PERSON] на заяву від 22.06.2023р. присяжного адвоката P. Стумберіса як представнику власника зачепленого майна у кримінальному процесі № 11816015519 про надання відомостей про те, чи процесуальний куратор розголосив журналістам відомості, що знаходяться у матеріалах кримінального процесу № 11816015519 зазначив, що ані наявні у цьому, ані в будь-якому іншому кримінальному процесі відомості нікому розголошені не були, процесуальний куратор не має такої інформації (т.2, а.с.175-176). Верховний Суд роз`яснив, що розглядаючи справи, предметом позову в яких є спростування недостовірної інформації, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п.6.32 постанови ВП ВС від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18). Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені.6.8 постанови КГС ВС від 15.06.2022 у справі №910/13849/21). [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «залізниця, електростанції, Укрпошта, податкова, нині окупований бердянський порт, та багато інших державних об?єктів роками прибирали клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] . І далі продовжують прибирати»; «група компаній, яка має зв?язок з російським бізнесменом, роками отримувала державні підряди,та мала і досі має доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України». Також [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і таким чином в інший спосіб поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON], багато років поспіль прибирають українські стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізницю», «Укренерго», податкову тощо»; «у цей час такі стратегічні об`єкти, як-от «Укрзалізниця», «Укрпошта», «Укренерго», аеропорт «Бориспіль» та нині окупований бердянський порт, роками прибирали і продовжують це робити клінінгові компанії з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON]»; «журналісти встановили, що клінінгові компанії, які пов`язані з росіянином та (через його родину і партнерів) з компаніями у Росії та Білорусі, що прибирали Кремлівський палац та казарми Чорноморського флоту в окупованому Криму і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON], роками прибирають у найбільших державних будівлях України». Також [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою «[INFO]» і таким чином поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «На 9-му році війни з РФ група компаній, яка має зв?язок з російським бізнесменом білоруського походження [PERSON], отримує державні підряди та має доступ до великої кількості стратегічних об`єктів України»; «ці компанії роками мали доступ до стратегічних об`єктів, як-от «Укрпошта», «Укртранснафта», аеропорт Бориспіль, «Укрзалізниця» тощо»; «також компанії з орбіти [PERSON] прибиратимуть на територіях електричних підстанцій в різних областях України, про що свідчать кілька контрактів з «Укренерго»; «співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином [PERSON], мають доступ до приміщень головних українських стратегічних об`єктів. Чи займаються вони там лише прибиранням, наразі невідомо», а також інформацію, викладену у назві цієї статті. Ця інформація за своїм змістом є тотожною. Позивач просить про визнання цієї інформації як недстовірної, такої, що принижує його честь, гідність і порушує ділову репутацію, посилаючись на те, що є кінцевим бенефіціарним власником Товариств з обмеженою відповідальністю «ЧС ГРУП», «НІМЕЦЬКА МИЮЧА ТЕХНІКА», «ЧИСТО ФМ», «ЧИСТИЙ СВІТ СТАНДАРТ», «ЧИСТИЙ СВІТ АКТИВ», «ЧИСТИЙ СВІТ СЕРВІС», «ІНЖИНІРИНГ АКТИВ», «ФАСІЛІКОМ ФМ», «CEPBIC ФАСІЛІТІ ЧС». [PERSON] видалено з кінцевих бенефіціарних власників 4 з них: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧС ГРУП» - 22.11.2017р.; Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ трейд» - 09.02.2017р. (частка 1,24%); Товариства з обмеженою відповідальністю «Німецька миюча техніка» - 19.08.2019р.; Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистий світ Сервіс» - 09.02.2017р. Кінцевим бенефіціарним власником інших п`яти ТОВ [PERSON] ніколи не був. Аналізуючи поширену відповідачами інформацію суд вважає, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно ТОВ, яки надавали послуги з прибирання за виграними тендерами та укладеними договорами, не особисте відношення відповідачів до цього, а стверджується існування об`єктивних, чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. Спірна інформація сформульована способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів). Відтак інформація про клінінгові компанії «з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] . І далі продовжують прибирати» стосується позивача, оскільки він є кінцевим бенефіціарим власником компаній, які надавали клінінгові послуги - ТОВ «Чистій світ фасиліком», ТОВ Чистий світ актив», ТОВ «Чистий світ технологій» Північному та Південного ТУОМ («Укренерго) на 6 місяців і 4 місяці відповідно, та Укрпошти на строк понад 1 рік. Відповідачами не подано жодного доказу дотичності (дослівно - з орбіти в 2 публікаціх [INFO]., [INFO]), та зв`язку (публікація [INFO]) цих ТОВ в [PERSON] на момент публікацій. В травні 2023р. [PERSON] не був кінцевим бенефіціарним власником жодного ТОВ, яке ввійшло в умовну групу компаній «Чисто» згідно меморандуму 02.01.2023р. Інформація «чи займаються вони (співобітники клінінгових фірм) там приміщень (на головних українських стратегічних об`єктів) лише прибиранням, наразі невідомо» не містить фактичних даних, відтак не може бути перевірена. [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаній групи Чисто, однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з компаній. До 2019 у нього не залишилось бізнес-активів в Україні» [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і таким чином поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «Деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаній групи «Чисто», однак з 2014-го [PERSON] поступово почав виходити з усіх компаній». Зазначена інформація містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Позивачем подані докази того, що вони ( [PERSON] та [PERSON] ) були співвласниками компаній ТОВ «ЧС Груп», ТОВ «Чистий світ трейд», ТОВ «Німецька миюча техніка», ТОВ «Чистий світ Сервіс», і ці ТОВ увійшли до умовної групи «Чисто». В 2017 та 2019р.р. [PERSON] вийшов із складу кінцевих бенефіціарів цих ТОВ. Відтак інформація «деякий час [PERSON] та українець [PERSON] були співвласниками в українських компаній групи «Чисто» є достовірною. Твердження «до 2019 у нього ( [PERSON] ) не залишилось бізнес-активів в Україні» не стосується позивача. [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «те, що в українських клінінгових компаніях і далі лишаються люди [PERSON], підтверджують висновки латвійських слідчих» [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і таким чином поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «Латвійські слідчі підтверджують, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON] ». Викладена інформація є фактичим твердженням, яке можна перевірити. Латвійські слідчі заперечують розкриття відомостей кримінального провадження. Відповідач не надали суду в будь-якій формі висновки латвійських слідчих. У статті «Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV», також не зазначено про будь-які висновки латвійських слідчих стосовно «наявності людей [PERSON] в українських клінінгових компаніях». Містяться лише припущення або особиста думка авторів. [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «латвійські правоохоронці вважають, що, ймовірно, "де-юре" український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але "де-факто" керувати ним продовжив [PERSON] . Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, з яких дізналися, що на допиті [PERSON] зізнався, що з 1999 по 2000 рік він працював в українській компанії, що належала родині [PERSON]». [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і таким чином поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «латвійські правоохоронці вважають, що ймовірно « де-юре » український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але «де-факто» управляв ним [PERSON] . Журналісти ОССРП отримали матеріали справи, у якій під час допиту [PERSON] зізнався слідчим, що з 1999 по 2000 рік працював в українській компанії родини [PERSON]. [PERSON] добре знає цю родину, адже неодноразово зупинявся у них на віллі у латвійській Юрмалі ». Але слідчий 1-го відділу Управління боротьби з економічними злочинами Головного управління Кримінальної поліції Державної поліції [PERSON] повідомив, що ані наявні у цьому, ані в будь-якому іншому кримінальному процесі відомості нікому розголошені не були. Відтак вони не могли отримуватися. Інформація «латвійські правоохоронці вважають, що, ймовірно, "де- юре " український бізнес переписали, зокрема на [PERSON] , але "де-факто" керувати ним продовжив [PERSON]» містить суб`єктивну думку автора у виді оціночного судження і не містить фактичних даних. [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «загалом слідчі заарештували 73 мільйони євро, з них частина пов`язана з компаніями [PERSON], і ще частина - 33 мільйони євро - на рахунках, пов`язаних з компаніями [PERSON] ». [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і таким чином поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «на рахунках, пов`язаних з компаніями російського бізнесмена, слідчі заарештували 73 млн євро. З них 33 млн євро - на рахунках, пов`язаних з фірмами [PERSON] ». Зазначена інформація частково стосується позивача, там прямо вказане його прізвище та ім`я. Доказів арешту коштів і саме в цих сумах відповідачами не надано. Латвійські слідчі заперечують розкриття відомостей кримінального провадження. [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «При цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою». [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і таким чином поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «При цьому [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою». Ця інформація містить фактичні дані. Журналісти OCCRP в співавторстві з відповідачем [PERSON] в статті: «Прибиральниця і пральня: Білоруський клінінговий магнат нібито відмив мільйони через дискредитований латвійський банк ABLV» зазначають, що на думку латвійської влади холдинг Wondermax насправді контролювалася [PERSON], який використовував платіжні та кредитні картки Wondermax Sales Inc. для власних потреб, але не вказують про те, що холдинг Wondermax є компанією [PERSON] або взагалі до [PERSON] дотична, тобто подають оціночні судження, власну думку, умовиводи. А інформація « [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON], як своєю особистою», розповсюджена відповідачами у цій справі, викладена в стверджувальній формі, тобто перекручена, та жодним чином не доведена. [INFO]. на відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, поширено інформацію, яку позивач просить спростувати, а саме: «Тоді ж, у 2016-му, українська компанія з групи "Чисто" виграє тендер на прибирання столичного аеропорту Бориспіль. Тобто співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мають доступ до приміщень головного українського аеропорту. Чи займалися вони там лише прибиранням, наразі невідомо». Інформація «чи займалися вони там лише прибиранням, наразі невідомо» є припущенням, не містить фактичних даних, відтак перевірена бути не може. Інформація «тоді ж, у 2016-му, українська компанія з групи "Чисто" виграє тендер на прибирання столичного аеропорту Бориспіль» підтверджується матеріалами справи. Інформація «співробітники клінінгових фірм, пов`язаних з росіянином, мають доступ до приміщень головного українського аеропорту» містить власні умовиводи автора, позаяк в 2016р. [PERSON] і [PERSON] були кінцевими бенефіціарами ТОВ «ЧС Груп», ТОВ «Чистий світ трейд», ТОВ «Німецька миюча техніка» (які не надають послуги з прибирання), ТОВ «Чистий світ сервіс» (яке надає такі послуги, і [PERSON] видалено з бенефіціарних власників в 2017р., тобто пізніше, ніж виграно тендер на прибирання аеропорту і надавалися послуги), відтак є особистою думкою автора про події 2016р., на яку він має право. [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) опубліковано статтю під назвою: [INFO]), і позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену у назві цієї статті. Але зміст самої назви статті не містить жодних фактичних даних. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1). Cуд з огляду на викладене вважає, що інформація, розповсюджена [INFO]. відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка, [INFO] на веб-сайті «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) в статті під назвою «[INFO]»; [INFO] на тому ж сайті в статті «[INFO]» стосовно пов`язаності та дотичності ТОВ, кінцевим бенефіціарим власником яких є позивач і які надають послуги прибирання «Укрзалізниці», «Укренерго», податковій, аеропорту «Бориспіль», «Укрпошті», «Укртранснафті» з російським бізнесменом [PERSON] , про те, що [PERSON] користувався банківською карткою компанії [PERSON] , як своєю особистою, про рахунки, пов`язані з компаніями російського бізнесмена, на яких слідчі заарештували 73 млн євро., з них 33 млн євро - на рахунках, пов`язаних з фірмами [PERSON] , позаяк є перекрученою; а інфомація про те, що латвійські слідчі підтверджують, що в українських клінінгових компаніях і далі залишаються люди [PERSON], і те, що журналісти OCCRP отримали матеріали справи, з яких дізналися, що на допиті [PERSON] зізнався, що з 1999 по 2000 рік він працював в українській компанії, що належала родині [PERSON] є недостовірною, позаяк відомості кримінального процесу нікому розголошені не були, відтак в них повідомлено про події та факти, яких не існувало. Позивачем доведено, що поширена інформація: стосувалася безпосередньо його особи, є недостовірною та неправдивою; була доведена до відома невизначеної кількості осіб, зокрема, користувачів та відвідувачів веб-сайту «Слідство.Інфо» (з копірайтом 2022, який сповіщає про виключні права на дане видання організації, а також про період настання таких прав) та відеохостінгу YouTube в каналі «Слідство.Інфо | Розслідування, репортажі, викриття», перевіреному та підтвердженому позначкою справжньості як офіційна сторінка; не належить до оціночних суджень, а містить факти; така інформація є недостовірною, порушує особисті немайнові права та завдає шкоди діловій репутації позивача; оспорювана інформація спрямована на маніпулювання громадською думкою та створення негативного враження про особу позивача. Інформація, викладена у висловлюваннях «з орбіти російського бізнесмена, якого пов`язують з [PERSON] », «має зв?язок з російським бізнесменом», «має зв?язок з російським бізнесменом білоруського походження [PERSON]», «клінінгові компанії, які пов`язані з росіянином та (через його родину і партнерів) з компаніями у Росії та Білорусі, що прибирали Кремлівський палац та казарми Чорноморського флоту в окупованому Криму і були помічені у співпраці з компаніями [PERSON]», «компанія з російським слідом» є такою, що носить негативний характер для ділової репутації позивача, оскільки інформація про пов`язаність певної юридичної особи з РФ в час повномасштабної військової агресії РФ проти України не є нейтральною інформацією, позаяк створює враження про начебто нейтральну позицію щодо дій, які держава агресор вчиняє на території України, або навіть підтримку чи схвалення цих дій, тому є вкрай негативною інформацією про особу, яка її дискредитує. Також суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що оскільки позивач є публічною особою, межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, і про те, що питання, викладені в статті, становлять суспільний інтерес. По-перше, позивач не є публічною особою. По-друге, суспільний інтерес в цій справі відповідачами створювався штучно, шляхом перекручення інформації і подання її у стверджувальній формі стосовно дотичності та пов`язаності ТОВ, кінцевим бенефіціаром яких є позивач, із російським бізнесменом, в травні 2023 року, під час повтомасштабного вторгнення рф на територію України. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, норми законодавства, суд дійшов висновку, що позивач підтвердив обставини щодо неправдивості поширеної відповідачем [INFO]., [INFO], [INFO] інформації, довів факт, що така інформація стосується саме позивача та порушила його особисті немайнові права, вплинула на його ділову репутацію, у зв`язку з чим має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення. Стосовно моральної шкоди, заявленої позивачем до стягнення в сумі 200 000грн. Ця шкода мотивована тим, що стосовно позивача було поширено недостовірну інформацію, внаслідок чого він відчув відчув душевні страждання. Безпідставні висловлювання відповідачів дали негативну оцінку його особистим якостям, поставили під сумнів господарську діяльність, у яких позивач є засновником та кінцевим бенеціфіарним власником (директором), поставили під сумнів існування будь-яких зв`язків позивача з країнами-агресорами, в т.ч. з [PERSON], через що у позивача порушились нормальні життєві зв`язки. Вони спричинили душевні хвилювання, які стосувались у першу чергу побоювань про зруйнування ділової репутації, яку останній налагоджував роками та мав достатній рівень як контрагентів, партнерів так людей, які користувалися послугами компаній, які належать позивачу. Душевні хвилювання досить відобразилися на самопочутті як позивача так і членів його родини, а саме дружини, в якої на фоні стресу після опублікованих новин погіршилось самопочуття, біль у спині, у грудях, особливо під реберними дугами. З боку відповідачів вже вжито заходів, які полягали у надсиланні останніми запитів на адреси контрагентів, партнерів які співпрацюють з позивачем на протязі багатьох років у яких у стверджувальній формі повідомлялось про співпрацю Позивача з російським бізнесменом [PERSON] та країнами-агресорами. Також, після виходу оскаржуваних статей та відео сюжету на адреси контрагентів фірм позивача, було надіслано листи з назвою «Клінінгові шпигуни рф на українських об`єктах». Листи було надіслано з електронної пошти «Української ради клінінгових компаній», яку було створено після опублікування оскаржуваних статей. Яка точна кількість надісланих листів на адреси контрагентів невідомо, а отже негативні наслідки можуть виникнути вже після отримання контрагентами зазначених листів. Партнери позивача в телефонному режимі почали повідомляти про можливі розторгнення контрактів, угод, оскільки вони не мають наміру співпрацювати з юридичними особами, які мають зв`язок з країною-агресором. Згідно з положенням ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пунктів 3, 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю Інших осіб. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач у зв`язку з приниженням його честі, гідності та ділової репутації внаслідок поширення стосовно нього недостовірної інформації. У даній справі погіршення стану здоров`я дружини відповідача - [PERSON] відбулося через панічну атаку. Згідно документації лікаря [PERSON] чекала новин з України, сім`я живе в зоні бойових дій (т.2, а.с.164-166). Запити, які направило ГО «Слідство.Інфо» і в яких містилась інформація про пов`язаність компаній, кінцевим бенефіціарним власником є позивач, з мережею російських компаній, а сам власник пов`язаний з російським бізнесменом [PERSON] отримано: [INFO] ДП «Міжнародним аеропорт «Бориспіль», в якому в 2016р. надавалисяґ клінінгові послуги ТОВ «Чистий світ фасиліком» (т.1, а.с.197), 25.05.2023р. - Державною міграційною службою, якій в 2021р. ТОВ «Чистий світ технології» надавалися послуги з прибирання (т.1, а.с.199); 31.05.2021р. - ПАТ «Укртранснафта», якому в 2018-2019р.р.р надавался клінінгові послуги ТОВ «Чистий світ фасиліком» (т.1, а.с.202). Всі ці запити стосувалися договорів, строк дії яких сплинув щонайменше 2 роки тому. Суду не подано доказів, що через інформацію у цих запитах товариствам, кінцевим бенефіціарним власником яких є позивач, відмовлено в укладенні договорів на надання клінінгових послуг після травня 2023р., або яким-небудь іншим чином постраждала ділова репутація позивача. Суду не подано доказів, коли саме АТ «КБ ПриватБанк» надіслав позвачу повідомлення про розірвання з 30.11.2023р. укладених договорів про обслуговування, але слід врахувати, що між публікаціями та розірванням пройшло півроку. Тому твердження позивача про те, що банк прийняв рішення про розірвання укладених договорів через інформацію, розповсюджену позивачами, носять характер припущень, на яких рішення суду грунтуватися не може. Інші доводи позивача також є припущеннями, які не можна покласти в основу судового рішення. Але розповсюдження щодо позивача недостовірної інформації, яка принижує його особисті немайнові права, на як честь, честь, гідність та ділову репутацію, призвело до завдання йому моральної шкоди, позаяк виразилося у характері поширеної інформації, адже пов`язаність певної юридичної особи з РФ в час повномасштабної військової агресії РФ проти України не є нейтральною інформацією, створює враження про начебто нейтральну позицію щодо дій, які держава агресор вчиняє на території України, або навіть підтримку чи схвалення цих дій, тому є вкрай негативною інформацією про особу, яка її дискредитує Тому заявлена сума моральної шкоди у розмірі 200 000грн є завищеною, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 5 000грн, в рівних частках, по 2 500грн з кожного. Тому позов слід задовольнити частково. Судові витрати розподілити пропорційно сумі задоволених вимог (9441грн06коп х 5 000грн / 200 000 = 236грн 02коп), стягнувши по 118грн 01коп з кожного з відповідачів.

Outcome: partial