Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 58458,75 гривень, а також пеню за несвоєчасне виконання зобов?язання у розмірі 46344,15 гривень, інфляційних витрат у розмірі 18466,08 гривень, 3% річних у розмірі 3522,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 1267,90 гривень та витрати на провесійну правничу допомогу у розмірі 15280,00 гривень. Позов обґрунтований такими обставинами. 20.07.2021 року о 14 годині по [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобільного транспорту MAN моделі «TGA 26.360» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобільного транспорту «Hyundai» моделі «Sonata» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.10.2021 року по справі №521/11819/21, за фактом вказаного ДТП, [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобільного транспорту MAN моделі «TGA 26.360» р/н [NUMBER] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», страховий поліс №201669795. Вказує, що 20.07.2021 року звернувся за контактними номерами телефону ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (тел. 0577156100, 380800509696 ), де йому запропонували звернутись до страхової компанії письмово. Того ж дня, позивач звернувся із письмовою заявою-повідомленням про ДТП до відповідача, в якому просив останнього зафіксувати відповідне звернення про ДТП, провести власну оцінку матеріальної шкоди його автомобільного транспорту, прийняти рішення про відшкодування шкоди. 26.07.2021 року оцінювачем від ТДВ «Міжнародна страхова компанія» ФОП [PERSON] було складено протокол огляду транспортного засобу. 29.07.2021 року ФОП [PERSON] було складено звіт №1959-07-21 про оцінку колісного транспортного засобу «Hyundai Sonata» р/н [NUMBER] . Вартість збитків за вказаним звітом - 58458,75 гривень. Проте, відповідачем за наслідками розгляду заяви від 20.07.2021 року, а також оцінки збитків КТ3, так й не було прийнято рішення про відшкодування майнової шкоди. 27.09.2023 року представник позивача, адвокат Трусов А.С., звернувся до відповідача на офіційну електронну пошту ( [INFO] ) із адвокатським запитом №27-09/1/23, в якому просив здійснити позивачу виплату відшкодування матеріального збитку, завданого його автомобільному транспорту у розмірі 58 458,75 гривень, проте відповідь на вказаний адвокатський запит отримано не було. 10.10.2023 року представник позивача, адвокат Трусов А.С., звернувся до відповідача за юридичною адресою, шляхом поштового направлення із описом вкладення, із заявою №09-10./1/23 від 09.10.2023 року про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, проте відповідь на вказаний адвокатський запит отримано не було. Враховуючи ігнорування звернень позивача щодо виконання зобов?язання з відшкодування майнової шкоди у розмірі 58458,75 гривень, останній вимушений звернутися до суду із вищевказаним позовом. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач та його представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, проти заочного розгляду справи та ухвалені судом заочного рішення не заперечували. Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія»про дату, місце та час судового засідання повідомлено належним чином, представник відповідача відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18.10.2021 року по справі №521/11819/21 20.07.2021 року о 14 годині по [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобільного транспорту MAN моделі «TGA 26.360» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобільного транспорту «Hyundai» моделі «Sonata» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с 36). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.07.2021 року, додатковому доказуванню не підлягає. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai» моделі «Sonata» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] було завдано механічних пошкоджень. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобільного транспорту MAN моделі «TGA 26.360» р/н [NUMBER] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», страховий поліс №201669795 (а.с. 21-22). 20.07.2021 року позивач, з метою повідомлення про настання факту ДТП, звернувся за контактними номерами телефону ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (тел. 0577156100, 380800509696 ), де йому запропонували звернутись до страхової компанії письмово. Того ж дня, позивач звернувся із письмовою заявою-повідомленням про ДТП до відповідача, в якому просив останнього зафіксувати відповідне звернення про ДТП, провести власну оцінку матеріальної шкоди його автомобільного транспорту, прийняти рішення про відшкодування шкоди (а.с. 24-25). 26.07.2021 року оцінювачем від ТДВ «Міжнародна страхова компанія» ФОП [PERSON] було складено протокол огляду транспортного засобу (а.с. 31 об. 32 32). 29.07.2021 року ФОП [PERSON] було складено звіт №1959-07-21 про оцінку колісного транспортного засобу «Hyundai Sonata» р/н [NUMBER] . Вартість збитків за вказаним звітом визначено у розмірі 58458,75 гривень (а.с. 26- 35). Разом із цим, відповідачем за наслідками розгляду заяви від 20.07.2021 року, а також оцінки збитків КТ3, рішення про відшкодування майнової шкоди прийнято не було. З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2023 року представник позивача, адвокат Трусов А.С., звернувся до відповідача на офіційну електронну пошту ( [INFO] ) із адвокатським запитом №27-09/1/23, в якому просив здійснити позивачу виплату відшкодування матеріального збитку, завданого його автомобільному транспорту у розмірі 58458,75 гривень (а.с. 37-40). Відповідь на вказаний адвокатський запит отримано не було. Судом також встановлено, що 10.10.2023 року представник позивача, адвокат Трусов А.С., звернувся до відповідача за юридичною адресою, шляхом поштового направлення із описом вкладення, із заявою №09-10./1/23 від 09.10.2023 року про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП (а.с. 41-45). Відповідь на вказаний адвокатський запит отримано не було. Тобто, відповідачем ігноруються звернення позивача щодо виконання зобов`язання з відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Отже, між сторонами виникли позадоговірні зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 3 ст. 988 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року №4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з пунктами 34.1, 34.2 статті 34 Закону № 1961-ІV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як було встановлено судом, позивач своєчасно повідомив Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», в результаті чого 26.07.2021 року уповноважений представник здійснив огляд його транспортного засобу та склав протокол огляду транспортного засобу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 58458,75 гривень є обґрунтованими. Ухвалюючи рішення, суд таж враховує, що стороно відповідача не було надано суду доказів того, що майнова шкода, завдана позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди є більшою ніж межі страхових сум, зазначених у страховому полісі №201669795. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порученням умов, визначених змістом зобов?язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтю 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов?язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, який перевірений судом, у зв?язку із несплатою відповідачем основного боргу у розмірі 58458,75 грн, станом на 22.10.2023 року у нього виник додатковий борг: за пенею у розмірі 46344,15 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 3522,00 грн.; інфляційне збільшення боргу (індекс інфляції) у розмірі 18466,08 грн. У зв`язку із тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем, вищезазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодиє законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1267,90 гривень (а.с. 58). Крім того, 27.09.2023 року між Адвокатським бюро «АБ Трусова Анатолія» в особі керуючого адвоката Трусова Анатолія Сергійовича та [PERSON] був укладений договір № б/н про надання правничої допомоги, відповідно до якого [PERSON] сплачує на користь адвоката гонорар, який визначається за домовленістю сторін. Так, на виконання договору від 27.09.2023 року про надання правничої допомоги [PERSON] сплатив адвокату Трусову А.С. гонорар в узгодженому сторонами розмірі, а саме 15280,00 гривень (а.с. 51). Таким чином, враховуючи процент задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача належить сягнути судовий збір у розмірі 1267,90 гривень та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 15280,00гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved