Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

22.01.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з червня 2018 року по травень 2020 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом, але шлюб між ними не реєстрували. [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , на момент народження сина вони вже проживали окремо. При реєстрації народження сина запис про батька був зроблений з її слів. В зв`язку з тим що відповідач відмовлявся добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, вона змушена була звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Так, рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справа №486/1352/22 від 08.11.2023 року, визнано [PERSON] , батьком [PERSON] . На підставі вищезазначеного рішення нею було отримано свідоцтво народження від 21.12.2023 року їх сина [PERSON] , [INFO] . Однак, незважаючи на те, що факт батьківства був визнаний судом, відповідач і на далі відмовляється фінансово підтримувати їх дитину. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася. Однак, позивач надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився у судове засідання, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Під час розгляду справи по суті встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справа від 08.11.2023 року по справі №486/1352/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено, та: визнано громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Южноукраїнськ, Миколаївської області; зобов`язано Южноукраїнський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище " [PERSON] " (а.с. 6-11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.2023 року Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 09.09.2020 року складено відповідний актовий запис №176, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). На даний час дитина проживає з позивачем. Вивчивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка діє в Україні з 27.09.1991 року, «… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК\~України\~суд допускає\~негайне\~виконання\~рішень у\~справах\~про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved