Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Представник позивачаки [PERSON] - адвокат Пацула В.О. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Теребовлянської міської ради, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання свідоцтва про право власності частково не дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в якому просить визнати частково недійсним Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 20.03.1988 року, видане на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 79 від 15.03.1988 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» на ім`я [PERSON] , в частині віднесення житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] ), до суспільної групи - «колгоспний двір». Крім того представник позивачки просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , з яких: 1/2 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та 1/2 частина в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка не може отримати свідоцтво про право власності на вказане спадкове майно через відсутність визначення часток майна, що підлягає успадкуванню після смерті [PERSON] . У судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Пацула В.О. не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник Теребовлянської міської ради, у судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Гордєєва Л.І. у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив. Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 20.03.1988 року було видане на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 79 від 15.03.1988 року «Про оформлення права власності на жилі будинки», про те, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] . Згідно виписки з погосподарської книги №7 Плебанівської сільської ради за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , домогосподарство у [ADDRESS] ,) перейменована згідно Рішення виконавчого комітету Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області № 314 від 20.11.2012 року «Про затвердження назв вулиць села Плебанівка Теребовлянського району Тернопільської області та інвентаризації житлового фонду», належало до суспільної групи господарств - колгоспні двори і головою двору був [PERSON] , [INFO] . Членами двору зазначені: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №09-04/05/62 від 06.04.2022 року виданої виконкомом Теребовлянської міської ради про те, що станом на 20.03.1988 року за адресою [ADDRESS] , згідно запису по господарської книги № 7 Плебанівської сільської ради за 1986 - 1990 роки особовий рахунок № [NUMBER] були зареєстровані та проживали : голова двору [PERSON] , [INFO] , члени двору : дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] . 10.08.1989 року до вказаного господарства прибув у зв`язку з одруженням [PERSON] , [INFO] , а [INFO] у вказаному господарстві народився [PERSON] . Відповідно до довідки №16/2-08/38 від 14.02.2024 року виданої виконкомом Теребовлянської міської ради про те, що станом на 15.04.1991 року у домогосподарстві за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] , дочка - [PERSON] , зять [PERSON] та внук - [PERSON] . Суспільна група господарства значиться як робітничий двір. Про віднесення господарства по [ADDRESS] з 01.01.1991 року по 1995 рік до суспільної групи господарства робітничий двір свідчать записи у погосподарській книзі №18 Плебанівської сільської ради за 1991-1995 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] . Крім того, згідно погосподарської книги № 509 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 10.10.1993 року вибули з даного господарства та більше до нього не поверталися. Отже, станом на час набрання чинності Законом України «Про власність» головою двору був [PERSON] . На час видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок -житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами належав колгоспному двору. Однак, зарахування до категорії колгоспних дворів є помилковим, адже голова двору [PERSON] з 01.01.1985 року і до 31.12.1989 року (виходу на пенсію) працював у Теребовлянському районному споживчому товаристві на посаді їздового, що підтверджується довідкою №25 від 21.02.2024 року, наданою на адвокатський запит головою правління Теребовлянського райСТ Галиною Мисліцькою та записами у Книгах погосподарського обліку Плебанівської сільської ради за 1986-1990 р.р. №7 та за 1991-1995 р.н. №18. Зважаючи на рід занять голови двору [PERSON] та на те, що він у колгоспі ніколи не працював і не був його членом, а тому його домогосподарство помилково віднесено до суспільної групи господарств - колгоспний двір. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Отже, виходячи зі змісту Вказівок № 5-24/26 від 12 травня 1985 року, Вказівок № 69 від 25 травня 1990 року, та враховуючи, що голова двору [PERSON] не був членом колгоспу і не працював у колгоспі, а тому домогосподарство, що знаходиться у [ADDRESS] , не може відноситися до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Враховуючи наведене, позовна вимога [PERSON] про визнання вказаного свідоцтва про право власності частково недійсним підлягає до задоволення визнавши частково недійсним реєстровий напис на документі про право особистої власності - свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 20 лютого 1990 року, виданому на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної ради № 305 від 11.12.1989 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» на ім`я [PERSON] в частині віднесення жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , до суспільної групи - «колгоспний двір». Крім того позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , з яких: 1/2 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та 1/2 частина в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 20.02.2015 року, актовий запис № 8. Відповідно до довідки №09-04/05/61 від 06.04.2022 року виданої виконкомом Теребовлянської міської ради про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , згідно запису по господарської книги 10 Плебанівської сільської ради за 2011-2015 роки номер об`єкта по господарського обліку 0461 на день смерті за даною адресою були зареєстровані: дружина - [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , зять - [PERSON] [INFO] , онук [PERSON] [INFO] . За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робив, що підтверджується інформаційною довідкою №75802107 від 13.02.2024 року, наданою приватним нотаріусом Гордєєвою Л.І. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина 2 статті 1223 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки № 09-04/05/61 від 06.04.2022 року, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які на час смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали з останнім. [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 21 лютого 2022 року, актовий запис № 99. [PERSON] померла [INFO] , не оформивши своїх спадкових прав. Згідно довідки №09-04/05/63 від 06.04.2022 року, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] був зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , згідно запису по господарської книги Плебанівської сільської ради за 2021-2025 роки номер об`єкта по господарського обліку 02 0283 1 на день смерті за даною адресою були зареєстровані: дочка [PERSON] [INFO] , зять - [PERSON] [INFO] , онук [PERSON] [INFO] . Після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час її смерті і не заявила про відмову від спадщини. Відтак, вона вважалася такою, що прийняла спадщину як спадкоємець першої черги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (прізвище до одруження - [PERSON] ) № [NUMBER] від 13.02.2024 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.10.1994 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 13.02.2024 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвій Л.І. документи з приводу вчинення нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . За результатом розгляду вказаних документів приватним нотаріусом 13.02.2024 року було винесено постанову за вих. № 47/02-31про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2024 року вбачається, що згідно п.3 ст.1268 ЦК України дочка померлої [PERSON] прийняла спадщину, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено довідкою, виданою старостою с. Плебанівка Теребовлянської міської ради Тернопільської області 06.04.2022 року по реєстру за № 09-04/05/63. Згідно ст.1261 ЦК України крім неї інші спадкоємці за законом - відсутні. Привстановленні належності майна, що підлягає успадкуванню, було встановлено, що Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане виконкомом Теребовлянської районної ради на підставі рішення виконкому № 79 від 15 березня 1988 року на голову двору [PERSON] та 4-х членів колгоспного двору. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , так як постійно проживали з ним разом на день смерті, що підтверджено довідкою, виданою старостою с. Плебанівка Теребовлянської міської ради Тернопільської області 06.04.2022 року по реєстру за №09-04/05/61. Оскільки, відповідно до підпункту 4.15 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а тому нотаріусом у зв`язку з не визначенням частки майна, що підлягає успадкуванню після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовлено. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті .

Outcome: approved