Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача 28880 грн. 25 коп. суми сплаченого страхового відшкодування. Мотивував позовні вимоги тим, що 09 січня 2021 року о 00 год. 05 хв. на перехресті вулиць Ряшівська-Патона, у м. Львові, відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Рено» номерний знак [NUMBER] , який належить ТзОВ «УЛФ-ФІНАНС». Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначив, що 10 січня 2021 року потерпілий звернувся з заявою про подію та на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Аркс» виплатило потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 28880 грн. 25 коп. Зауважив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, з огляду на що позивач набув право вимоги до нього. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Розпорядженням № 31 від 16 квітня 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є. В судове засідання 23 квітня 2024 року о 09 год. 30 хв. сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак 18 квітня від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі\~ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09 січня 2021 року о 00 год. 05 хв. на перехресті вулиць Ряшівська-Патона, у м. Львові, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] , не надав перевагу у русі транспортному засобу «Рено» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з Генерального Договору добровільного страхування наземного транспорту № 21/02/2020-Т від 21 лютого 2020 року, автомобіль марки «Рено» номерний знак [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «Аркс». З заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхового відшкодування наземного транспортного засобу від 10 січня 2021 року вбачається, що водій автомобіля марки «Рено» номерний знак [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «Аркс» для отримання страхового відшкодування. Розрахунком-фактурою № СПД-000078 від 09 лютого 2021 року вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено» номерний знак [NUMBER] становить 35027 грн. 75 коп. З страхового акту № ARX2719419 від 12 лютого 2021 року вбачається, що ПрАТ «СК «Аркс» розраховано вартість суми страхового відшкодування, яка становить 28880 грн. 25 коп. Платіжним дорученням № 751766 від 15 лютого 2021 року здійснено ПрАТ «СК «Аркс» виплату страхового відшкодування у розмірі 28880 грн. 25 коп. на користь виконавця ремонтно-відновлюваних робіт ФОП [PERSON] . Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом з веб-сайту МТСБУ. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В силу вимог ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до постанови Пленуму ВС України «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, суд приходить до висновку, що він, як особа, що винна у завданні шкоди ТзОВ «УЛФ-ФІНАНС», зобов`язаний відшкодувати збитки позивачу. При цьому, відповідачем не подано до суду жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог, а також доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про відсутність підстав для задоволення позову. Таким чином, суд вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 28880 грн. 25 коп. виплаченого страхового відшкодування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що мотиви, якими представник позивача обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 28880 грн. 25 коп. виплаченого страхового відшкодування. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2684 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved