Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 01.01.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.12.2021 між [PERSON] на [PERSON] було укладено договорі позики грошей на суму у розмірі 96\~320 грн з терміном повернення позики до 20.06.2022. Відповідач на день подання позову повернула лише 37\~900 грн. Решту у розмірі 58\~420 грн відповідач не збирається повертати, від зустрічі відмовляється. На забезпечення виконання зобов`язань позичальником 20.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №21/12/20/1 та того ж дня між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №21/12/20/2. Тож, просить розмір не повернутих коштів стягнути солідарно з боржника та поручителів. Розмір витрат на правову допомогу позивач вказує у розмірі 40\~000 грн, а обґрунтування наведені щодо інших правовідносин представника позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.01.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.03.2024. З метою повторного сповіщення відповідачів розгляд справи у судовому засіданні 06.03.2024 було відкладено до 23.04.2024. У судове засідання 23.04.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду 09.04.2024 з заявою про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 25 квітня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, згідно п.1.1 якого, позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошову суму у розмірі 96\~320 грн. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю в строк та на умовах, передбачених договором позику у вищезазначеному розмірі. Пунктом 3 Договору позики сторони домовилися, що грошові кошти у повному обсязі мають бути повернуті до 20.12.2022, а пунктом 3.2 передбачили графік повернення коштів, протягом п`яти місяців починаючи з серпня позичальник мала сплачувати по 9\~000 грн, а шостим платежем у червні 2022 року мала сплатити залишок у розмірі 51\~320 грн (а.с.21). Отримання коштів [PERSON] підтверджується розпискою від 20.12.2021 (а.с.28). 20 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №21/12/20/1, згідно умов якого [PERSON] поручився перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобов`язань зо Договором позики від 20.12.2021, зокрема по поверненню позики у розмірі 96\~320 грн (а.с.16). 20 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №21/12/20/2, згідно умов якого [PERSON] поручилася перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобов`язань зо Договором позики від 20.12.2021, зокрема по поверненню позики у розмірі 96\~320 грн (а.с.15). У позові зазначено, що [PERSON] повернула грошові кошти у розмірі 37\~900 грн. Тож, заборгованість [PERSON] становить 58\~420 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, зважаючи на те, що відповідач отримала позику та не повернула кошти у повному обсязі до закінчення строку дії договору, поручителі відповідають як солідарні боржники за невиконання основного зобов`язання. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги факт не повного виконання боржником своїх боргових зобов`язань за договором позики, суд вважає, що до стягнення із відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики від 20.12.2021 в розмірі 58\~420 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.11.2023 (а.с.12). У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу. 01 жовтня 2021 року між адвокатом Непомнющим Олександром Миколайовичкм та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, згідно п.1.2 якого правова допомога полягає в: зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи; надані усних та письмових консультацій та роз`яснень щодо правових питань, що стосуються справи; складення необхідних для справи процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв тощо; виконані окремих доручень клієнта, що стосуються справи; представництві клієнта в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань, що стосуються справи. Пунктом 3.1 та 3.2 Договору про надання правової допомоги передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокат гонорар в розмірі 40\~000 грн за кожну окрему справу щодо стягнення боргу за будь-яким договором укладеним клієнтом з контрагентом/боржником/відповідачем/третьою особою/поручителем, тощо. 100 % розміру гонорару сплачується клієнтом в день підписання адвокатом та клієнтом Акту розрахунку до дійсного договору про надання правової допомоги (а.с.25-26). 24 листопада 2023 року [PERSON] та [PERSON] підписали Акт розрахунку до Договору про надання правової допомоги від 01 жовтня 2021 року, згідно якого позивач оплати адвокату у даній справі гонорар у розмірі 40\~000 грн (а.с.14). Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливо лише за клопотанням відповідача, яке не заявлялося, тому витрати на правову допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved