Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У січні 2024 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Запаскіна М.Р., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2015, мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини почали погіршуватись з 2020 року через непросту фінансову ситуацію. Протягом восьми років шлюбу відповідач ніде офіційно не працювала, а її матеріальне забезпечення покладалось на позивача та його матір. Відповідач систематично чинила психологічний та фізичний тиск на позивача, зокрема звертаючись зі скаргами до органів місцевої влади. Протягом 2023 року вона двічі зверталась із завідомо безпідставними заявами на позивача до Білоцерківського міського центру соціальних служб та Білоцерківського районного управління поліції, в цих заявах вона звинувачувала його у вчинені психологічного насильства та заподіянні моральної шкоди щодо неї. Однак Білоцерківським міськрайонним судом Київської області та Київським апеляційним судом (справи № 357/3664/23, 357/5124/23) було встановлено невідповідність у викладених в заявах тверджень дійсним обставинам. З огляду на відсутність складу правопорушення, провадження було закрито. Можна констатувати повний розрив сімейних відносин, відсутність взаєморозуміння, підтримки та спільних поглядів на життя. Позивач виключає думку щодо збереження шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.01.2024 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 22.02.2024, копії ухвали надіслані сторонам. 01.05.2024 від представника позивача - адвоката Запаскіна М.Р., до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином за відомими суду адресами, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталась, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.09.2015 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1544, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1629, про наявність у подружжя спільного сина [PERSON] , [INFO] . Згідно наданих до позовної заяви довідок від 19.09.2023 позивач перебуває на військовій службі у відповідній військовій частині. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернувся у січні 2024 року, представник позивача підтримав позов в заяві від 01.05.2024, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved