Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

25 вересня 2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 листопада 2022 року Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації предмета, згідно з Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року (надалі Порядок № 2831/5), що підтверджується протоколом № 579574 про проведення електронних торгів від 28 листопада 2022 року, реєстраційний номер лота № 519334. Майно належало боржнику [PERSON] Найменування майна: легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, червоного кольору, VIN номер [NUMBER] . 06 грудня 2022 року майно придбано [PERSON] , що підтверджено Актом № 66434937 про проведення електронних торгів. Позивачем у повному обсязі внесено кошти на депозитний рахунок Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в сумі 75 102 гривні 25 копійок. Виконавче провадження, відкрите Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - закрите. 12 липня 2023 року при спробі перереєстрації права власності на спірний транспортний засіб у сервісному центрі МВС України позивачем виявлена наявність обмежень, а саме: арешт та\\або заборона відчуження майна і розшук транспортного засобу. Ініціатор розшуку - Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Дата накладення обмеження 04 вересня 2015 року. Позивач указує, що зв`язався з керівником відділу державної виконавчої служби для вирішення проблеми, яка унеможливлює реєстрацію права власності позивача на транспортний засіб. Ним надані всі документи про сплату і докази того, що новим власником транспортного засобу є саме позивач. Керівник відділу державної виконавчої служби, яка не закрила виконавче провадження, вказала, що усі питання щодо цієї ситуації потрібно вирішувати з продавцем транспортного засобу, а саме - Комунарським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За версією Керівника відділу державної виконавчої служби має місце несплата грошових коштів з боку продавця (Комунарський відділ державної виконавчої служби) на грошовий рахунок Новомосковського відділу державної виконавчої служби. Позивачу роз`яснено, що це сам позивач повинен вирішувати проблему, чому один відділ державної виконавчої служби не сплатив грошові кошти іншому для закриття іншого виконавчого провадження. Аргументи позивача про те, що це спірні правовідносини між державними органами і ці державні органи зобов`язані їх самі вирішувати не прийняті до уваги. Також проігноровано те, що існуюче виконавче провадження заважає позивачу реалізувати власне право власності на майно і те, що позивач не має відношення до зобов`язань минулого власника транспортного засобу. Через декілька тижнів після спілкування з керівником відділу цієї державної виконавчої служби позивача зупинила поліція, представники якої вказали, що транспортний засіб знаходиться у розшуку, виконавчою службою накладено арешт на це майно. Позивач пред`явив усі необхідні документи, підтверджуючі його право власності, на що, в свою чергу, працівники поліції додатково перевірили інформацію про транспортний засіб у реєстрах та повідомили позивача, що виконавче провадження, за яким транспортний засіб знаходиться у розшуку було призупинено і на час продажу на аукціоні було активне лише виконавче провадження, яке закрили після придбання транспортного засобу. Після проведення електронних торгів відповідач-1 поновив виконавче провадження, яке було раніше неактивне. Саме тому при реалізації арештованого майна було закрите лише виконавче провадження Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), бо лише воно було в наявності. Враховуючи цю інформацію у позивача склалося враження, що відповідач-1, побачивши, що транспортний засіб змінив власника і що відносно нього закрили виконавче провадження й погасили борг, вирішив поновити старе виконавче провадження, щоб також отримати грошові кошти, необхідні для його закриття. Але цим самим відповідач-1 не дає позивачу реалізувати своє законне право власності на ТЗ, також вимагаючи грошей, які винен минулий власник. З огляду на норми законодавства та документи, що засвідчують право власності за позивачем відповідно до правил аукціону, Закону України «Про виконавче провадження», позивач вважає вищевказаний автомобіль своїм майном і для можливості використання його в повному обсязі просить про зняття всіх обмежень та арештів. Зазначає, що арешт і обмеження, накладені на транспортний засіб Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перешкоджають позивачу перереєструвати право власності на майно. Номер виконавчого провадження позивач не знає. Враховуючи вищевикладене позивач просить, закрити виконавчі провадження, що мають відношення до цього транспортного засобу, зняти арешт та заборону відчуження, і припинити його розшук. Постановленою суддею ухвалою від 16 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання. Постановленою судом ухвалою від 16 січня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Також, з урахуванням завершення реорганізації територіальних управлінь Міністерства юстиції України, з огляду на зміну назви територіального підрозділу, судом в якості відповідача-1 визнається саме Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність /а.с.26/. Представники відповідачів, кожних окремо, у судове засідання повторно не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило, підстав неявки не пояснено. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. З наданої копії Акту про проведені електронні торги № 66434937 від 07 грудня 2022 року в межах виконавчого провадження № 66434937 вбачається, що заступником начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гринь Яною Анатоліївною при примусовому виконанні виконавчого провадження № 66434937 з примусового виконання назва документу: вимоги № Ф-250896-53У, виданий 25 лютого 2021 року, документ видав: Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про: стягнути з [PERSON] на користь Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області у розмірі 27 121,52 грн. Боржник: [PERSON] , дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Стягувач(і): Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А. Відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» передано на реалізацію арештоване майно боржника: легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, червоного кольору, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Реалізація арештованого майна боржника: легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, червоного кольору, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] здійснюється шляхом проведення електронних торгів. 28 листопада 2022 року Державним підприємством «СЕТАМ», код ЄДРПОУ 39958500, за адресою: 01001, місто Київ, вулиця Стрілецька, 4-Б, проведено електроні торги з реалізації предмета, згідно порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831\\5 від 29 вересня 2016 року, що підтверджується протоколом № 579574 проведення електронних торгів від 28 листопада 2022 року, реєстраційний номер лота № 519334. Майно належить боржнику [PERSON] , дата народження [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Найменування майна: легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, червоного кольору, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , комплектація-заводська, додатково встановлене обладнання - відсутнє. Відповідно до протоколу № 579574 проведення електронних торгів від 28 листопада 2022 року Державного підприємства «СЕТАМ» переможцем електронних торгів визнано, учасник 24 - [PERSON] . Ціна продажу становить - 79\~055,00 гривень. Сума сплаченого гарантійного внеску - 3\~952,75 гривень. Розмір додаткової винагороди організатору торгів - 0,00 гривень. Сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця - 75\~102,25 гривень. 06 грудня 2022 року переможцем електронних торгів - [PERSON] в повному обсязі було внесено кошти на депозитний рахунок Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в сумі 75\~102,25 гривень. Акт про проведені електронні торги № 66434937 від 07 грудня 2022 року видано на підставі протоколу № 579574 проведення електронних торгів 28 листопада 2022 року Державним підприємством «СЕТАМ». Позивач указує, що на майно, придбане ним накладено арешт відповідачем-1 в межах виконавчого провадження та вважає, що наявність арешту транспортного засобу, придбаного ним на електронних торгах та щодо якого накладено арешт відповідачем-1 порушує його право, як власника майна. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Водночас, відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, позивач просить зняти усі обмеження та закрити виконавче провадження, а саме зняти арешт та заборону на відчуження з автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», червоного кольору, державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, VIN номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . На підтвердження обставин щодо наявності арешту позивачем подана суду не засвідчена роздруківка з сайту від 12 липня 2023 року, в якій вказано, що транспортний засіб легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, червоного кольору, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] перебуває у розшуку (розшук тз боржника), ініціатор розшуку: Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Також указано про наявність обмежень транспортного засобу арешт та/або заборона відчуження, дата 04 вересня 2015 року, орган, що постановив: Новомосковський ВДВС /а.с.6/. Водночас ця роздруківка не містить адреси електронного доказу, що позбавляє суд можливості ідентифікувати та співставити дані, які містить цей доказ з першоджерелом. Крім того, цей доказ не містить відомостей про номер виконавчого провадження, в якому накладено арешт, державного виконавця, підставу накладення арешту. Інших доказів, які б надали суду можливість встановити, що саме у межах виконавчих проваджень, які перебували у виконанні відповідача-1 накладено арешт на майно і такий арешт не знято суду не надано. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач, у разі наявності труднощів щодо витребування доказів у справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але під час розгляду цієї справи цього зроблено не було. Клопотань про витребування від відповідача інформації, матеріалів виконавчого провадження, документу, яким накладено арешт на майно, яке набув позивач за результатами електронних торгів позивачем не заявлено. При цьому, подання позивачем клопотання про розгляд справи у свою відсутність не надає суду можливості вчинення дій, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України в частині роз`яснення наслідків не вчинення процесуальних дій з обов`язку доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, наданих суду позивачем, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає повністю. Також, при висновку про необхідність відмови в задоволенні позову суд ураховує таке. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, яка є загальнодоступною (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) вбачається наявність декількох виконавчих проваджень, боржником у яких є [PERSON] , [INFO] , та органом примусового виконання рішень в якому є Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Зокрема: № 59914250, стан виконавчого провадження завершено, стягувач ГУ ДФС у Дніпропетровській області; № 68484894, стан виконавчого провадження завершено, стягувач АТ КБ «Приватбанк»; № 68491210, стан виконавчого провадження завершено, стягувач АТ КБ «Приватбанк». Крім того, наявні і інші виконавчі провадження, які перебувають в провадженні приватних виконавців, зокрема: №№ 66643114, 66939435, приватний виконавець Сидорук Л. В., стягувач АТ «Універсал Банк», стан виконавчого провадження - відкрито; №№ 73590253, 73591385, приватний виконавець Приходько А. А., стягувач АТ КБ «Приватбанк», стан виконавчого провадження відкрито. Також наявні дані про виконавче провадження № 66434937, органом примусового виконання рішень в якому є Комунарський ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУ МЮ (м. Одеса), стягувач - ГУ ДФС у Дніпропетровській області та стан виконавчого провадження в якому: завершено. Наданий позивачем Акт від 07 грудня 2022 року підтверджує, що саме в межах цього виконавчого провадження відбулася реалізація арештованого майна. Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року затверджено Порядок реалізації арештованого майна. Відповідно до п. 7 розділу X Порядку № 2831/5 не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведений електронний аукціон переможцю всі арешти та заборони, накладені органами державної виконавчої служби (приватними виконавцями), з такого майна знімаються виконавцем (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Доказів того,\~що арешт, накладений в межах виконавчого провадження № 66434937 знятий, на підтвердження чого позивачеві належало надати копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна позивачем суду не надано. Більш того, згідно з даними сервісу Міністерства внутрішніх справи «Транспортні засоби у розшуку» (wanted.mvs.gov.ua), транспортний засіб VIN(ном. кузова або шасі) [NUMBER] , або з державним знаком [NUMBER] станом на день розгляду справи у базі даних відсутній. Враховуючи відмову в задоволенні позову судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України належить покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed