Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16 березня 2013 року; стягнутии з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що шлюбні стосунки між нею та [PERSON] припинені через наявність різних поглядів на шлюб, сім`ю. Однією сім`єю не проживають більше трьох років. Оскільки примирення неможливе , просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . Також, позивач , з огляду на те, що малолітні діти проживають з нею, а відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на їх утримання , просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2024 року провадження по справі відкрито. В позовній заяві позивач просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 березня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень , викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] ..Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 СК України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів , суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~\~\~\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] .. Згідно пояснень викладених позивачем у позовній заяві, малолітні діти проживають з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання в достатньому розмірі. Наразі сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, а тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно пояснень позивача, викладених у позовній заяві, відповідач є працездатним, інших утриманців немає. Враховуючи вищенаведене , вимоги ст. 182 СК України , стан здоров`я та матеріальне становище дітей , матеріальне становище позивача, а також матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців , суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити , визначивши розмір аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112, 180-182, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved