Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь суми сплаченого відшкодування в розмірі 130 000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 17 липня 2020 року на вулиці І. Виговського у м. Києві з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, [PERSON] , який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . На дату скоєння пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільного - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду від 17 вересня 2020 року та постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП . Так, в результаті вищезазначеної пригоди був пошкоджений припаркований автомобіль «Фольксваген», р.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] та який був забезпечений Полісом № АО/2384531, укладеним з ПрАТ «СК Аско ДС», який діяв на момент ДТП. Згідно Висновку № ВЕ -32/2021, складеного експертом ФОП [PERSON] від 15.07.2021 року встановлено, що вартість матеріального збитку становить 603 143 грн. 12 коп. При цьому ліміт відповідальності МТ СБУ становить 130 000 грн. 15 липня 2020 р. потерпілий повідомив про страховий випадок та з метою отримання відшкодування звернувся до МТ СБУ. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону, МТ СБУ 04 грудня 2020 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн. 00 коп., що підтверджується наказом та платіжним дорученням. Оскільки МТ СБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року відповідач не отримав, що підтверджується повернутим на адресу суду конвертом. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13 липня 2020 року о 14 год. 31 хв. в м. Києві за участю автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] на вул. І.Виговського, 20 у м. Києві при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив наїзд припаркований автомобіль «Фольксваген» [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу, завдавши матеріальних збитків. Крім того, 13 липня 2020 року о 14 год. 31 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Рено», р.н.з. [NUMBER] в м. Києві на перехресті вулиці І.Виговського та вул. Північно - Сирецька, під час розвороту на зелений сигнал світлофора не надав дорогу автомобілю «Фольксваген». д.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого змусив водія автомобіля «Фольксваген», н.з. [NUMBER] змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, що призвело до створення аварійної обстановки. В цей час назустріч йому проїхав автомобіль «Фольскваген» під керуванням водія [PERSON] , який рухався на червоний сигнал світлофора та з перевищенням швидкості, внаслідок чого даний автомобіль допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», н.з. [NUMBER] , який був припаркований. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 р. (залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року) визнано винним визнано [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340 (триста сорок) гривень . Визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 680 (шістсот вісімдесят) гривень. Судом встановлено, що згідно Полісу АО/2384531 від 26 грудня 2019 року договору обов`язкового страхування цивільно-правової сума страхового ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 тис.; за шкоду заподіяну майну 130,000 тис., розмір франшизи 00 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 15.07.2021 року № ВЕ-32/2021 розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля «Фольксваген» н.з [NUMBER] внаслідок його ушкодження в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 13 липня 2020 року по вул. Івана Виговського 20, в м. Києві склала 603 143,12 (шістсот три тисяч сто сорок три) грн. 12 коп. 15 липня 2020 року [PERSON] з метою отримання відшкодування та посилаючись до ст. 35, п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТ СБУ. Наказом МТСБУ здійснило [PERSON] виплату потерпілому в розмірі 130 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2545210 від 04 грудня 2020 року. З призначенням платежу: виплата по справі № 69054, згідно наказу № 3.1./2442 від 04.12.2020 року, т.з. [NUMBER] . Відповідно до ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення грошових коштів у розмірі 130 000,00 грн. Викладені обставини дають підстави для розстрочення виконання судового рішення, однак в межах 1 року відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн , які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved