Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся з позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, головний державний виконавець Володимирецького відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трохимчук Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що в лютому 2022 року позивач отримав поштою постанову головного державного виконавця Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трохимчук Наталії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження від 07 лютого 2022 року, відповідно якої відкрито виконавче провадження №68484173 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни (далі Третя особа) № 2026 від 15 грудня 2021 року про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] (далі- Позивач) на користь ТОВ ""Фінансова компанія управління активами" (далі Відповідач), на загальну суму заборгованості 13502,50 грн., що виникла за кредитним договором №1384529 від 18.04.2021 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] .. 20 червня 2022 року постановою начальника Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ніколайчуком Володимиром Анатолійовичем, накладений арешт на грошові кошти які містяться на рахунку позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», клієнтом якого він являюсь, чим обмежені його права в користуванні грошовим коштами. Як вбачається із складеного 15.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. виконавчого напису №2026, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на підставі Договору факторингу №2610 від 26.10.2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором №1384529 від 18.04.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] , стягнуто заборгованість в сумі 13502,50 грн. на користь Відповідача за період з 25.10.2021 по 15.12.2021, в тому числі: 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок у заборгованість за тілом кредиту; 9452,50 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні 50 копійок) заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами;50,00 (п`ятдесят гривень 00 копійок) за вчинення виконавчого напису. Позивач стверджує, що виконавчий напис складений з порушенням вимог законодавства. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2026, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною 15 грудня 2021 року, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (ЄДРПОУ: 35017877) загальну суму заборгованості 13502,50 грн. (тринадцять тисяч п`ятдесят дві гривні 50 коп.), що виникла за кредитним договором Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 20 лютого 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 21.02.2022 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2024, витребувалися з Київського державного нотаріального архіву (03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 76-Г) документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 15 грудня 2021 року № 2026 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів. Ухвала суду не виконана. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 24.04.2024, в задоволенні клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами" про врегулювання спору за участю судді у справі №556/513/24 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, головний державний виконавець Володимирецького відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трохимчук Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав заяву про визнання позовних вимог та не заперечує щодо стягнення 50 відсотків судового збору на підставі ч.1 ст.142 ЦПК УКраїни. Від третьої особи начальника Володимирецького відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. Належним чином повідомлена третя особа - приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~ Солонець\~Тамара Миколаївна в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. складено виконавчий напис №2026, згідно з яким з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на підставі Договору факторингу №2610 від 26.10.2021, відступлено право вимоги за Кредитним договором №1384529 від 18.04.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] , стягнуто заборгованість в сумі 13502,50 грн., за період з 25.10.2021 по 15.12.2021, в тому числі: 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок у заборгованість за тілом кредиту; 9452,50 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні 50 копійок) заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 (п`ятдесят гривень 00 копійок) за вчинення виконавчого напису. Постановою головного державного виконавця Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трохимчук Н.В. від 07 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68484173 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни № 2026 від 15 грудня 2021 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ""Фінансова компанія управління активами", загальну суму заборгованості 13502,50 грн., що виникла за кредитним договором №1384529 від 18.04.2021, укладеного між товариством з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та позивачем. Постановою начальника Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ніколайчука В.А. від 20 червня 2022 року, накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , які містяться на рахунку позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», клієнтом якого він являється. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Згідно ст. 87 Закону України ''Про нотаріат'', для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як зазначено в ч. 1 ст. 88 Закону України ''Про нотаріат'', нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги , за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (надалі за текстом - Порядок), передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. (надалі за текстом- Перелік). Відповідно до п.1.2. глави 16 розділу ІІ Порядку, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.п.3.1, 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, перелік документів доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п. 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., 15.12.2021, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №1384529 від 18.04.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] у простій письмовій формі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі за № 320/7932/16-ц, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом. Відповідачем позов визнано. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція\~закріплена в\~постанові Великої\~палати Верховного\~суду від 21.09.2021\~ №\~910/10374/17. Також з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84-цс19), у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 357/7036/19 (провадження № 61-5448св21). В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц). За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не встановив чи боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, та чи був укладений договір нотаріально посвідчений чи укладений у простій письмовій формі. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису приватним нотаріусом дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позивача. Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, а також та обставина, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а укладений у простій письмовій формі, свідчить про неправомірність дій приватного нотаріуса. А тому позов підлягає до задоволення. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З приводу стягнення судових витрат судоми встановлено наступне. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги, що визнання позову грунтується на вимогах Закону, порушення прав третіх осіб не встановлено, суд вважає необхідним задовольнити позов. За змістом ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до\~Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при зверненні із заявою про забезпечення позову 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин, оскільки позивачем сплата судового збору не здійснювалась з огляду на врегулювання правовідносин, у тому числі, через положення\~Закону України «Про захист прав споживачів», суд стягує з відповідача на користь держави 50 % судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви немайнового характеру. На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України "Про нотаріат",

Outcome: approved