Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Заявниця [PERSON] , заінтересована особа: Державний нотаріус 15-ої Київської державної нотаріальної контори Прядко Тетяна Андріївна звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на майно, що залишилося після його смерті. Заявниця з померлим [PERSON] проживали однією сім`єю у спільно придбаному нерухомому майні за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство до смерті [PERSON] .. Після смерті останнього, заявниця звернулася до державного нотаріуса 15-ї Київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. щодо оформлення спадщини, однак отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка обґрунтовану тим, що вона не являється дружиною покійного, а тому [PERSON] для подальшого оформлення спадщини за померлим, необхідно довести факт проживання з ним однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Ухвалою судді від 22.11.2023 вищевказану заяву було залишено без руху та надано заявниці строк для усунення її недоліків. Заявницею на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження по справі з призначенням судового засідання по суті. 02.01.2024 через канцелярію суду представником заявниці - адвокатом Храпійчуком В.О. подано клопотання про витребування від Деснянського УП ГУНП у м. Києві належним чином засвідчену копію протоколу огляду тіла [PERSON] від 20.09.2023 року за місцем його проживання у квартирі [ADDRESS] . Клопотання обґрунтоване тим, що представник 08.01.2024 звертався до Деснянського УП ГУНП у м. Києві з відповідним адвокатським запитом, однак станом на дату подання даного клопотання відповідь з Деснянського УП ГУНП у м. Києві не надійшла, а відтак був змушений звернутися до суду з відповідним клопотанням. Ухвалою суду від 24.01.2024 було витребувано від Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві належним чином засвідчену копію протоколу огляду тіла [PERSON] від 20.09.2023 року за місцем його проживання у квартирі [ADDRESS] та витребувано від Державного виконавця 15-ої Київської державної нотаріальної контори Прядко Тетяни Андріївни ( [ADDRESS] ) належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . 19.02.2023 на виконання ухвали від 15-ої Київської державної нотаріальної контори на адресу суду направлено витребувані належним чином засвідчені копію спадкової справи. 14.03.2024 на виконання ухвали суду Деснянським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надано протокол огляду місця події. В судовому засіданні заявниця та її представник - адвокат Храпійчук В.М. вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи - Державний нотаріус 15-ої Київської державної нотаріальної контори, у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, в поданому раніше повідомленні по справі просили розглядати справу без участі їх представника. Вислухавши вступне слово заявниці та її представника, заслухавши покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2023 року. Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що з 1996 року проживала зі [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а потім у спільній їх квартирі за адресою: [ADDRESS] по день його смерті - [INFO] . Доказом на підтвердження факту постійного проживання заявниці та померлим [PERSON] , як чоловіка та жінки у їх спільній квартирі, є свідоцтво про право власності від 15.06.2007 року №1016-С/ [NUMBER] , видане Головним управлінням житлового забезпечення. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №1309/2023 заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , а саме з витягу з реєстру територіальної громади м. Києва станом на 05.09.2021 рік, померлий [PERSON] , [INFO] по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, факт постійного проживання заявниці з померлим [PERSON] підтверджується виданою на ім`я [PERSON] копією договору - замовлення №9.211938К на організацію та проведення поховання від 24.09.2023, а також копією обхідного листка МСЕ за місцем його реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Судом було допитано в якості свідків осіб, які надали наступні показання. Свідок [PERSON] показала суду, що проживає з 1975 року в [ADDRESS] , Олену та померлого [PERSON] знає з 1996 року, спілкувались, ходили у гості. Знає, що у 2007 році вони придбали квартиру. У [PERSON] є син, якого вона з померлим виховували разом. Проживали як подружжя. Свідок [PERSON] показав суду, що його мати, заявниця у справі, проживали разом з померлим [PERSON] неофіційно. Спочатку усі разом проживали за адресою, де він особисто наразі проживає з 1996 року. Потім у 2007 році мати з вітчимом придбали квартиру, в яку вони всі переїхали та проживали там разом до 2020 року. Проживали як одна сім`я. З родичів вітчима знав лише матір та брата, але обоє померли. Вони вітчима поховали поряд із його братом. Свідок [PERSON] показала суду, що знає заявницю, вона є мамою її хлопця. Відомо, що вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON]. Коли [PERSON] хворів, то вона їм допомагала. Відомо, що вони спільно придбали квартиру, зробили ремонт і потім стали спільно проживати, вели спільне господарство. З 2015 року вони постійно там спільно зустрічали Новий рік. Свідок [PERSON] показав суду, що заявниця є його сестра. Померлого [PERSON] знає з 1996 року, був у них в гостях. Спочатку вони з сестрою жили на по [ADDRESS] , вели спільне господарство. З 2007 року вони разом придбали квартиру, зробили у ній ремонт. У 2010 році сестра з померлим переїхали у наву квартиру на [ADDRESS], був у них в гостях. [PERSON] вважав чоловіком своєї сестри. У них були нормальні стосунки. Чув, що померлий був одружений, але жодною інформацією не володів, родичів ніколи не бачив. Свідок [PERSON] показав суду, що знає позивачку, вона мама його друга. Знає, що вона проживала з вітчимом його друга, якого було звати [PERSON] . Жили вони утрьох. [PERSON] він вважав чоловіком [PERSON] .. Відомо, що десь з 2007 року вони придбали спільну квартиру, в якій потім разом проживали. Свідок [PERSON] показав суду, що він працює головою ОСББ, знає [PERSON] .. Знає, що із заявницею проживав чоловік, але з ним він не контактував, бо у нього були проблеми з мовою, він часто сидів біля під`їзду, але не розмовляв. Знав померлого як чоловіка [PERSON] , про його смерть стало відомо від консьєржа. Згідно зі ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємиці. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу у період з 1996 року по день його смерті [INFO] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved