Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

26.10.2021\~року позивач\~Дніпровська міська\~рада звернувся\~до Бабушкінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська з\~вищевказаною позовною\~заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 року справу передано 28.10.2021 року для розгляду судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою суду від 28.10.2021 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків. Ухвалою суду від 30.11.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та визначено про необхідність проведення підготовчого засідання. 30.05.2022\~року від\~Дніпровської міської\~ради до\~суду надійшла\~уточнена позовна\~ до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Барабаш Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Устименко Вікторія Тимофіївна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, про скасування реєстрації декларацій, витребування нежитлового приміщення, зобов`язання виконати певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що будинок [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади міста, нежитлові приміщення поз. І поз. ІІ загальною площею 168,6 кв.м. якого розташовані на горищі у житловому будинку літ. А-3. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року, що ухвалено за результатом розгляду цивільної справи № 200/16898/13-ц за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», ТОВ «Магазин «Дозвілля», третя особа\~Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: визнано право власності за [PERSON] на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення ІІ площею 153,6 кв.м., приміщення ІІІ площею 15 кв.м., а всього площею 168,6 кв.м.; визнано право власності за [PERSON] на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення ІІ площею 153,6 кв.м., приміщення ІІІ площею 15 кв.м., а всього площею 168,6 кв.м. таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 року у справі № 200/16898/13 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року у справі № 200/16898/13 скасовано, у задоволенні вищевказаного позову [PERSON] відмовлено, отже правовстановлюючій документ, на підставі якого [PERSON] набув право власності, скасовано. Позивач зазначає, що спір у справі між Дніпровською міською радою та відповідачами виник з приводу незаконного заволодіння нерухомим майно по [ADDRESS] шляхом реконструкції горища житлового будинку під нежитлові приміщення, відчуження яких було здійснено неправомірним способом [PERSON] на користь [PERSON] , яка в свою чергу відчужила спірне нерухоме майно на користь [PERSON] , яка в свою чергу відчужила спірне нерухоме майно [PERSON] вже під час розгляду справи. Посилаючись на зазначене, позивач просить: скасувати реєстрацію декларації про початок будівельних робіт №ДП083142390693 від 27.08.2017 року, проведену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкту до експлуатації №ДП 143142750029 від 02.10.2014 року, проведену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області; витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення по [ADDRESS] , загальною площею 168,6 кв.м., які складаються з літ. А-3 на мансардовому поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м., та поз. ІІ загальною площею 153,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 382759012101); зобов`язати [PERSON] привести в у попередній стан, що існував до реконструкції нежитлові приміщення загальною площею 168,6 кв.м в житловому будинку літ. А-3 на мансардовому поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м, та поз. ІІ загальною площею 153,6 кв.м. 22.06.2023 року від представника третьої особи [PERSON] до суду надійшли пояснення, з яких вбачається, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 року постанова Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 року втратила чинність і справу № 200/16898/13 передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.05.2023 року по справі №200/16898/13 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13. У червні 2003 року Дніпровська міська рада подала касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03.05.2023 року, але ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.06.2023 року по справі №200/16898/13 відмовлено у відкритті касаційного провадження. За таких обставин, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13 про задоволення позовних вимог [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Дозвілля», третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності є чинним, а тому підстав для задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради немає. Ухвалою суду від 15.09.2023 року у справі закрито підготовче провадження\~та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В подальшому, у поданій суду 23.04.2024 року заяві, представник позивача підтримав позицію, викладену у позовній заяві та в її уточненні, просив задовольнити позов у повному обсязі, та просив закінчити розгляд справи без фіксації технічними засобами. Представник третьої особи Білобровського В.М. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року по справі № 200/16898/13 про визнання права власності на первісним власником [PERSON] на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3 в [ADDRESS] є чинним, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними. В подальшому, у поданій суду заяві представник [PERSON] адвокат Рябчук С.В. просив закінчити розгляд справи без фіксації технічними засобами, позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у позові у повному обсязі. У наданій суду заяві приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В. просила розглянути справу у її відсутності. Інші учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, відповідачі відзив на позовну заяву не надали, причину неявки суду не повідомили. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України дане судове засідання проводиться судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, положення значених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 3ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року, ухваленим у цивільній справі № 200/16898/13, позовні вимоги\~ [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Дозвілля», третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності задоволено, визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення ІІ площею 153,6 кв.м, приміщення ІІІ площею 15 кв.м, а всього площею 168,6 кв.м.; визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення ІІ площею 153,6 кв.м, приміщення ІІІ площею 15 кв.м, а всього площею 168,6 кв.м., таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2014 року виправлено описку в рішенні від 19.12.2013 року у справі за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Дозвілля», третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності, зазначивши найменування приміщень «приміщення поз. І площею 15 кв.м., приміщення ІІ площею 153,6 кв.м.» замість «приміщення ІІ площею 153,6 кв.м., приміщення ІІІ площею 15 кв.м.». У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2021 року вбачається, що право власності на нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 382759012101, зареєстровано за [PERSON] 03.06.2014 року державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Авраменко Н.М. запис про право власності 5980742 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року та ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2014 року по справі № 200/16898/13. Відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.08.2014 року №ДП083142390693 [PERSON] повідомлено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області про реконструкцію частини горища під мансардний поверх з розташованими в ньому нежитловими приміщеннями І, ІІ по [ADDRESS] . Згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованого Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області 02.10.2014 року №ДП 143142750029 [PERSON] повідомлено про закінчення будівництвом і готовим до експлуатації частини горища під мансардний поверх з розташованими в ньому нежитловими приміщеннями І, ІІ по [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2015 року серії [NUMBER] , виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, право власності на нежитлові приміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м. належить [PERSON] . У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2021 року вбачається, що право власності на нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 382759012101, зареєстровано 19.12.2014 року державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Мажара Н.І. за [PERSON] , запис про право власності 8394871 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме 15.01.2015 року серії [NUMBER] . Згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рябих В.М., запис в реєстрі 2829, нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., продані [PERSON] на користь [PERSON] . У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2021 року, право власності на нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 382759012101, зареєстровано за [PERSON] 28.04.2015 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рябих В.М., запис про право власності 9511889. Згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В., запис в реєстрі 844, нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., продані [PERSON] на користь [PERSON] . У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2021 року, право власності на нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 382759012101, зареєстровано за [PERSON] 28.03.2018 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В., запис про право власності 25480161. Згідно Договору позики та іпотеки, посвідченого 17.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устименко В.Т., за номером в реєстрі 833, [PERSON] передала в іпотеку [PERSON] нежитлові переміщення І, ІІ в [ADDRESS] , площею 168,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 382759012101, в рахунок виконання зобов`язань [PERSON] щодо повернення позики [PERSON] в сумі 1\~940\~000 грн. у строк до 17.07.2021 року, про що державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузора В.Т. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи про іпотеку за номером 27080773 від 17.07.2021 року та про обтяження за номером 27077158 від 17.07.2021 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2022 року [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 31.01.2022 року, серія та номер: реєстровий №175, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В., набув право власності на нежитлове приміщення І.ІІ, загальною площею 168,6 кв.м.,: в житловому будинку літ. А-3 на мансардному поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м., та поз. ІІ, загальною площею 153,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року по справі № 200/16898/13 було скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Дозвілля», третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 200/16898/13 ухвала Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року скасовані, справу № 200/16898/13 передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2023 року по справі №200/16898/13 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», ТОВ «Магазин «Дозвілля», третя особа\~Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2023 року у справі №200/16898/13 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», ТОВ «Магазин «Дозвілля», третя особа\~Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Відповідно до статей 317, 319\~ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387\~ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388\~ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388\~ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Відповідно до правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі №6-1203цс15, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі\~\~вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388\~ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) зазначено, що: «однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) вказано, що «за змістом статті 388\~ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-251цс15). Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18). Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким». У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388\~ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача». Отже, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13, з урахуванням виправлення описки ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2014 року, визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення І площею 153,6 кв.м, приміщення ІІ площею 15 кв.м, а всього площею 168,6 кв.м., та таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.08.2021 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13 скасовано і у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року ухвала Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року скасовані і справу № 200/16898/13 передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.05.2023 року по справі №200/16898/13 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року, а ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2023 року у справі №200/16898/13 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03.05.2023 року. Відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13, з урахуванням виправлення описки ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2014 року, на час розгляду даної цивільної справи є чинним, що підтверджує правомірне набуття [PERSON] права власності на нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення І площею 153,6 кв.м, приміщення ІІ площею 15 кв.м, а всього площею 168,6 кв.м.; і встановлені вказаним судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Отже, реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на нежитлові приміщення в будинку літ. А-3, розташованого на [ADDRESS] , а саме: приміщення І площею 153,6 кв.м, приміщення ІІ площею 15 кв.м, а всього площею 168,6 кв.м,. носить правомірний характер. Подальше відчуження спірного об`єкта нерухомості [PERSON] на користь [PERSON] , яка в свою чергу відчужила це майно [PERSON] , а остання передача це майно в іпотеку [PERSON] є правомірним, що відповідає волевиявленню сторін і не порушує право позивача. Будь-яких доказів протилежного позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для скасування реєстрації Декларації про початок будівельних робіт, поданої власником об`єкта нерухомого майна [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 27.08.2017 року за №ДП083142390693 та Декларації про готовність об`єкту до експлуатації поданою [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 02.10.2014 року за №ДП 143142750029, тому ці вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. З матеріалів справи вбачається, що останнім набувачем [PERSON] право власності на нежитлове приміщення І.ІІ, загальною площею 168,6 кв.м.,: в житловому будинку літ. А-3 на мансардному поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м., та поз. ІІ, загальною площею 153,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 31.01.2022 року, серія та номер: реєстровий №175. Отже, з урахуванням правомірності набуття права власності на спірне майно [PERSON] , подальше його відчуження на користь інших осіб та придбання цього майна з прилюдних\~торгівостаннім набувачем [PERSON] , унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача, а тому позовні вимоги Дніпровської міської ради про витребування спірних приміщень від [PERSON] є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про зобов`язання [PERSON] привести в у попередній стан, що існував до реконструкції нежитлові приміщення загальною площею 168,6 кв.м в житловому будинку літ. А-3 на мансардовому поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м, та поз. ІІ загальною площею 153,6 кв.м, то вказані вимоги, також, не підлягають задоволенню із вказаних вище підстав, крім того, вказані вимоги пред`явлені позивачем до неналежного відповідача через те, що теперішнім власником нежитлових приміщень є [PERSON] , чим позивач розпорядився своїми правами на власний розсуд. Позивач у позові, з урахуванням його уточнення, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13 скасовано і вказане нерухоме майно на підставі зазначеного рішення суду незаконно вибуло з комунальної власності територіальної громади міста Дніпро. Разом з тим, зазначене спростовується наявними у справі доказами та вищенаведеними судом обставинами, оскільки за наявності чинного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року по справі № 200/16898/13, яким за [PERSON] визнано право власності на спірне нерухоме майно, позивач не довів незаконність вибуття цього майна з володіння власника поза його волею і, відповідно, не надав доказів порушення своїх прав як власника цього нерухомого майна. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. З матеріалів цивільної справи вбачається наявність клопотання представника [PERSON] про необхідність скасування заходів забезпечення позову, застосованих судом у даній справі за заявою позивача, у разі відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених\~статтею 150\~цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Статтею 150 ЦПК України, визначено види забезпечення позову, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3\~статті 150 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Відповідно до ч.1, 4, 5\~ст. 158 ЦПК України\~в редакції, чинній на час розгляду клопотання, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Частиною 7\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до частин 9, 10\~ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Виходячи зі змісту вищенаведених вимог законодавства, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, у зв`язку з чим скасування цих заходів судом може мати місце у разі виконання судового рішення або відмови у задоволенні вимог позивача. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»\~заходи забезпечення\~позову мають\~тимчасовий характер\~і діють\~до виконання\~рішення суду,\~яким закінчується\~розгляд справи\~по суті.\~Зважаючи на\~це,\~суд при\~задоволенні позову\~не вправі\~скасовувати вжиті\~заходи до\~виконання рішення\~або зміни\~способу його\~виконання,\~за винятком\~випадків,\~коли потреба\~в забезпеченні\~позову з\~тих чи\~інших причин\~відпала або\~змінились обставини,\~що зумовили\~його застосування.\~ З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року заяву позивача Дніпровської міської ради про забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення І, ІІ, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які складаються з літ. А-3 на мансардному поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м., та поз. ІІ, загальною площею 153,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 382759012101; заборонено [PERSON] , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення І, ІІ, загальною площею 168,6 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , які складаються з літ. А-3 на мансардному поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м., та поз. ІІ, загальною площею 153,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 382759012101. Також, заборонено державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі, відносно нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення І, ІІ, загальною площею 168,6 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS] , які складаються з літ. А-3 на мансардному поверсі нежитлові приміщення поз. І загальною площею 15 кв.м., та поз. ІІ, загальною площею 153,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 382759012101. Вищезазначені заходи забезпечення позову вжито до вирішення даного спору по суті. У зв`язку із ухваленням судом у даній цивільній справі рішення про повну відмову у задоволенні позову, з урахуванням того, що вищезазначені заходи забезпечення позову вжито до вирішення даного спору по суті, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом було відмовлено у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, на підставі ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed