Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 27.10.2023, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею, громадянкою України, та [PERSON] , громадянином Алжиру , зареєстрований 13.05.2014 компетентним органом Алжирської Народної Демократичної Республіки (відділом РАЦС) у місті Ель Еульма, округ Сетіф, Алжир, актовий запис №0682/2014. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 13.05.2014 сторони уклали шлюб, зареєстрований компетентним органом Алжирської Народної Демократичної Республіки (відділом РАЦС) у місті Ель Еульма, округ Сетіф, Алжир, актовий запис №0682/2014. Під час реєстрації шлюбу ніхто з подружжя ні прізвища, ні громадянство не змінював. Спільних дітей від шлюбу вони не мають. Спочатку вони мешкали в Україні, у належній [PERSON] квартирі за адресою: [ADDRESS] , де відповідач мав тимчасово зареєстроване місце проживання. У вересні 2019 року [PERSON] виїхав за межі України до Алжиру , після чого вони припинили спілкування та шлюбні стосунки. З того часу вони мешкають окремо, кожен своїм життям, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. [PERSON] достеменно відомо, що після вересня 2019 року [PERSON] до України не повертався, документів на постійне або тимчасове проживання в Україні не отримував, та проживає в Алжирі , де саме вона не знає. На переконання позивача, шлюб між сторонами розпався остаточно та наразі носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме її інтересам. Доцільності у наданні строку на примирення не вбачає. Ухвалою суду від 18.12.2023 (головуючий суддя - [PERSON].) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.25). У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №397 від 17.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. (а.с.38, 39). Ухвалою суду від 23.04.2024 цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. (а.с.40). Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони про свою участь в судовому засіданні не заявили, заяв про відкладення розгляду справи від них суду не надходило. Позивач [PERSON] своїм правом на залишення позовної заяви без розгляду або подання заяви про закриття провадження не скористалась, попередньо через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направивши заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, у тому числі в порядку ст.128 ЦПК України шляхом публікації оголошень на сайті Судової влади, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 13.05.2014 між громадянином [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України - [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований компетентним органом Алжирської Народної Демократичної Республіки (відділом РАЦС) у місті Ель Еульма, округ Сетіф, Алжирська Народна Демократична Республіка, актовий запис №0682/2014, що підтверджується витягом з реєстру актів про одруження (в офіційному нотаріально посвідченому перекладі з французької мови на українську, а.с.9-10, 11-13). Спільних дітей подружжя не має. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено з 2019 року,з того моменту вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Спір про розірвання шлюбу, укладеного між громадянином [PERSON] , та громадянкою України - [PERSON] , в силу ч.1 ст.3 ЦПК України, ст.ст.63, 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч.2 ст.28, ч.2 ст.29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підлягає вирішенню із застосуванням національного законодавства України як Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу, та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із витягу з реєстру актів про одруження (в офіційному нотаріально посвідченому перекладі з французької мови на українську, а.с.9-10, 11-13) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач [PERSON] своє прізвище не змінювала, тому при вирішенні спору щодо розірвання шлюбу підстави для зміни прізвища відсутні. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved