Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 14 березня 2024 року адвокат Боровець Микола Степанович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що позивач [PERSON] є спадкоємицею своєї сестри - [PERSON] , а саме, такого майна: відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062222 від 28.12.1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №870 від 28.12.1998, видно, що [PERSON] , яка мешкає в с. Стремільче, Радехівського району, Львівської області, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,4316 гектарів для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Згідно з планом зовнішніх меж земельних ділянок [PERSON] було передано у приватну власність такі земельні ділянки: земельна ділянка, площею 1,2243 гектарів; земельна ділянка, площею 0,2073 гектарів. Позивач звертається з цією позовною заявою про встановлення факту родинних відносин до суду, оскільки встановлення рішенням суду такого факту слугуватиме для реалізації спадкових прав позивача на належні спадкодавцю [PERSON] земельні ділянки. Попередньо позивач звернулася до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області - Юрченко Олени Василівни, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець другої черги спадкоємців за законом. Після роботи з документами, нотаріус надала позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2023 №235/02-14, у якій постановила: «відмовити спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, оскільки нею не було подано жодних документів, що підтверджують факт її родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] . Відсутність у позивача документів, які підтверджують її родинні відносини із спадкодавцем [PERSON] , позбавляє можливості реалізації її спадкових (майнових) прав у позасудовому порядку. З огляду на вищезазначене, Позивачка - [PERSON] для подальшої реалізації своїх майнових прав як спадкоємиці, змушена встановити у судовому порядку факт, що має юридичне значення, а саме факт, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] (а. с. 3 - 8). Відповідач Радехівська міська рада Львівської області позовні вимоги визнала. Заяви та клопотання учасників процесу Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 42). Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області подав до суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності (а. с. 36). Інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 14 березня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а. с. 1 - 2). Своєю ухвалою від 04 квітня 2024 року суд закрив підготовче та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с. 33). Сторони в судове засідання не прибули, проте подали до суду зазначені вище заяви. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З огляду на те, що відповідач Радехівська міська рада Львівської області визнала позов, суд відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Установлені судом фактичні обставини справи Позивач [PERSON] , народилася [INFO] у селі Стремільче Радехівського району Львівської області, що підтверджує паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий Радехівським РВ УМВС України у Львівській області 25.06.2001 (а. с. 18 - 19). [PERSON] народилася [INFO] , про що 26 березня 1962 року зроблено відповідний актовий запис №12, що видно зі Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 3 жовтня 2023 року. У відомостях про батьків вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 25). Її дівоче прізвище - [PERSON] , що підтверджує копія Свідоцтва про укладення шлюбу («Свидетельство о заключении брака» ABIELUTUNNISTUS), серії [NUMBER] від 20 лютого 1981 року, зареєстрованого в Пярнуському міському відділі ЗАГС (Естонія) 10.01.1981, згідно з яким громадянин [PERSON] і громадянка [PERSON] уклали шлюб 10.01.1981, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 10.01.1981 зроблено запис №12. Після Укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » (а. с. 40). [INFO] у віці 82 роки померла сестра позивачки - [PERSON] , про що 15 червня 2013 року складено відповідний актовий запис №3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 15 червня 2013 року Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області (а. с. 16). Свідоцтво про народження спадкодавця втрачене, це перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З архівної Довідки №С-3377 від 21.11.2023, виданої Центральним державним історичним архівом України м. Львів, видно, що спадкодавець [PERSON] народилася [INFO] у с. Стремільче, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 21 - 22). Як можна встановити з вищезазначених документів, спадкодавець [PERSON] є рідною сестрою (по батькові) позивача [PERSON] , оскільки в них один батько - [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї сестри - [PERSON] , а саме такого майна: відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №062222 від 28 грудня 1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №870 від 28 грудня 1998 року, [PERSON] , яка мешкає в с. Стремільче, Радехівського району, Львівської області, передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,4316 гектарів для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Згідно з планом зовнішніх меж земельних ділянок [PERSON] було передано у приватну власність такі земельні ділянки: земельна ділянка площею 1,2243 гектарів; земельна ділянка площею 0,2073 гектарів (а. с. 14 - 15). Позивач звернулася з цією позовною заявою про встановлення факту родинних відносин до суду, оскільки встановлення рішенням суду такого факту слугуватиме для реалізації її спадкових прав на належні спадкодавцю [PERSON] земельні ділянки. Попередньо позивачка зверталася до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області - Юрченко Олени Василівни, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець другої черги спадкоємців за законом. Нотаріус надала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 грудня 2023 року №235/02-14, у якій постановила: «відмовити спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, оскільки нею не було подано жодних документів, що підтверджують факт її родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , що померла [INFO] ». Тобто, відсутність у позивача документів, які підтверджують її родинні відносини із спадкодавцем [PERSON] , позбавляє можливості реалізації її спадкових (майнових) прав у позасудовому порядку. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують факт її родинних відносин із спадкодавцем. Реалізація спадкових прав позивача може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, а саме на права та інтереси органу місцевого самоврядування (відповідача). Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосував норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України). Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу 1 (одного) року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Верховний Суд у справі № 337/3395/21 від 24 червня 2022 року зазначив, що: «у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України). Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону». З огляду на наведене вище, у разі відсутності спадкоємців територіальна громада за місцем відкриття спадщини, інтереси якої представляє відповідний орган місцевого самоврядування, набуває спадкове майно у власність на підставі статті 1277 ЦК України та в порядку, визначеному статтею 338 ЦПК України. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. За змістом ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Метою звернення [PERSON] із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, установлення юридичних фактів позивачу потрібно для отримання спадкового майна у власність, тобто таке пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому цей спір суд вирішив у порядку позовного провадження. З огляду на зазначене вище, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони про встановлення факту, що має юридичне значення, підтверджені належними та допустимими доказами, є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішував питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved