Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

18 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою, в якій просить встановити факт смерті, яка настала [INFO] , її батька [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України, а саме: в селищі Совєтський Автономної Республіки Крим. В обґрунтування заяви зазначено, що отримати свідоцтво про смерть батька [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки останній помер на тимчасово окупованій території України. Врегулювати дане питання в іншому, поза судовому порядку, неможливо. Встановлення факту смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть встановленого на території України зразка, необхідно заявнику для вступу в права спадкоємця за законом. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена, надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Шосткинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений. (а.с.13) Заяв, або клопотання про відкладення судового розгляду, до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Із свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 03 серпня 1964 року, місце реєстрації Зоринська міська рада Луганської області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 03 серпня 1964 року зроблено відповідний запис за №160, та її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.5) Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025518191 сформованого 07 лютого 2020 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 липня 1983 року, про що в цей день у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області складено актовий запис №198. Дружина, прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] , змінила на прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . (а.с.6) Із свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 28 березня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому, вбачається, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 30 жовтня 1996 року зроблено запис за №361. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина [PERSON] , громадянки [PERSON] . (а.с.7) Як вбачається з копії медичного свідоцтва про смерть, серія 35 №124001075, від 16.01.2024, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селищі Совєтський Автономної Республіки Крим. (а.с.9) Наведені документи, як то, копія медичного свідоцтва про смерть та свідоцтво про смерть, відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04 лютого 2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території», беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (з наступними змінами) (далі - Закон №1207-VII) встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частинами 2, 3, 4 статті 9 Закону №1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за №309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією з 20 лютого 2014 року. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до ч.3 ст.9 Закону №1207-VII є недійсними і не створюють правових наслідків. Таким чином, будь-яке свідоцтво про смерть особи, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним та не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ст. 17 Закону №2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Крім того, у листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року за №985/0/208-21 що практики розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, звернуто увагу на те, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidouv.Turkey», «Cyprusv.Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Othersv.Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України необхідне заявнику для державної реєстрації смерті її батька та внесення відомостей про її смерть до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що в подальшому підлягає використанню в цивільно-правових відносинах згідно із законодавством України, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, а саме встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця села Пустогород Червоного району Сумської області, яка настала [INFO] на тимчасово окупованій території України в селищі Совєтський Автономної Республіки Крим.

Outcome: approved