Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

12.02.2024 ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 500829052 від 07.04.2020 у розмірі 43 254 грн 28 к., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 07.04.2024 між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 500829052, відповідно до умов якого АТ "Альфа-Банк" надав позичальнику кредит у сумі 34\~058 грн 79 к. строком на 36 місяців на споживчі з відсотковою ставкою 32.00% . АТ "Альфа-Банк" свої зобов`язання за договором виконав та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 34\~058 грн 78 к., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, в наслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2021 становить 43\~254 грн 28 к., з яких: 31\~664 грн 40 к. заборгованість з тіла кредиту; 11\~589 грн 88 к. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 20.12.2021 між АТ "Альфа Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором №500829052 від 07.04.2020. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 05.05.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умова кредитного договору, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором не виконав, після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" за кредитним договором № 500829052 від 07.04.2020, яка станом на 20.12.2021 складає 43\~254 грн. 28 к. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 12.03.2024. 12.03.2024 та 03.04.2024 судові засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 22.04.2024 належним чином повідомлені учасники справи не прибули. Представник позивача [PERSON] до канцелярії суду скерував заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, відзив на позов не надавав, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження факту укладання кредитного договору позивачем надано копію паспорту громадянина України виданого на ім`я [PERSON] , копію картки платника податків [PERSON] , копію Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500829052 від 07.04.2020, копію Договору про внесення змін і доповнень до угоди про надання кредиту № 500829052 від 07.04.2020, Паспорт споживчого кредиту від 07.04.2020, які підписані особисто позивачем [PERSON] , та з яких вбачається, що 07.04.2020 між Акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № 500829052, шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 34\~058 грн 78 к. з відсотковою ставкою 32,00% річних (тип ставки фіксована), строком на 36 місяців (до 08.04.2023) (а.с. 5, 7, 8-9). Також [PERSON] підписано Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту №500829052 від 07.04.2020, яким визначено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, відповідно до якої загальна вартість кредиту складає 53\~402 грн 74 к., дата останнього платежу 08.04.2024. (а.с. 7 зворот) 20 грудня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги бо боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору (а.с. 10-14). Відповідно до Витягу з Додатку 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021 Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 "ФК "Еліт Фінанс" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 500829052 від 07.04.2020 в загальному розмірі 43\~254 грн 28 к. з яких: 31\~664 грн 40 к. - сума заборгованості по основному боргу; 11 589 грн 88 к. - сума заборгованості за процентами (а. с. 15). Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання щодо погашення суми кредиту та його складових. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.12.2021, виписки по особовим рахункам за період з 07.04.2020 по 20.12.2024 залишок заборгованості за Кредитним договором № 500829052 від 07.04.2020, позичальника [PERSON] становить 43 254 грн 28 к., яка складається з: 31\~664 грн 40 к. заборгованість за кредитом; 11\~589 грн 88 к. заборгованість за відсотками (а. с.16-31, 32). Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 Цивільного кодексу України). За приписами частини 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах,зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи,якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. (частина 2 статті 638 Цивільного кодексу України). Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами частини 1 статі 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статті 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у встановлений договором строк не сплатив суму кредиту, проценти за користування кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, зазначені суми підлягають стягненню з нього на користь позивача. Згідно зі\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн 00 к. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до\~статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно частиною 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За нормами частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Нормою частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7\~100 грн 00 к. витрат на професійну правову допомогу. До позовної заяви позивачем додано копію Договору про надання юридичних послуг від 02.10.2023 № 02/10-23, укладеного між позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" та ТОВ "Перший інвестиційний клуб", копія Додаткового договору № 2 від 03.01.2024 до Договору № № 02/10-23 про надання юридичних послуг від 02.10.2023 , копія Акту № 2 приймання-передачі виконаних робіт від 03.01.2024, копія платіжної інструкції № 16 від 04.01.2024 на суму 7\~100 грн. відповідно до якої позивач сплатив обумовлену суму на користь ТОВ "Перший інвестиційний клуб" на підставі договору про надання юридичних послуг. Згідно з приписами частин 1-6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що послуги правової (правничої) допомоги були надані адвокатом, адвокатським обєднанням, адвокатським бюро або іншим спеціалістом в галузі права, а ТОВ "Перший інвестиційний клуб" має повноваження щодо надання юридичних послуг, а також, що грошова сума у розмірі 7\~100 грн 00 грн. була витрачена позивачем на оплату професійної правничої допомоги, наданої адвокатом, адвокатським об`єднанням або іншим спеціалістом у галузі права. За таких обставин вказана сума не є судовими витратами у розумінні положень статей 133, 137 Цивільного процесуального кодексу України, і не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved