Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ «КБ «Приватбанк») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» (третя особа - ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ»), в якому просить усунути позивачу перешкоди у здійсненні права власності транспортним засобом марки BODEX, модель KIS 3W напівпричіп спеціалізований, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, червоного кольору, шляхом зняття обтяження № 29680075 від 09.02.2022 року, зареєстрованого реєстратором Дніпропетровської регіональної філії ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» Постернак Т.В. та виключення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником транспортного засобу марки BODEX, модель KIS 3W напівпричіп спеціалізований, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який було придбано у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року. Проте, позивачем при зверненні до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області стало відомо про те, що 09.02.2022 року ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» зареєстровано обтяження щодо заборони відчуження за заявою АТ «КБ «Приватбанк», підстава - договір застави від 14.11.2007 року, серія та номер 694 ЕХ, боржник - [PERSON] . Позивач звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» із заявою про скасування обтяження, проте відповіді отримано не було. Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Вінницькій області, боржник за договором застави від 14.11.2007 року, серія та номер 694 ЕХ, [PERSON] набув права власності на транспортний засіб марки BODEX, модель KIS 3W, номер кузова [NUMBER] , 14.11.2007 року та продав його 02.07.2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю «КАРБОН-ІНВЕСТ», яке, в свою чергу, відчужило транспортний засіб іншій особі. Представник позивача зазначає, що оскільки обтяження на рухоме майно накладено 09.02.2022 року, а [PERSON] набув права власності на транспортний засіб 25.07.2020 року, останній є його законним власником, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу будь-які обмеження були відсутні, а взаємні права та обов`язки щодо застави транспортного засобу марки BODEX, модель KIS 3W, номер кузова [NUMBER] , виникли між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Більш того, реєстрація обтяження відбулася через 15 років з моменту укладення договору застави від 14.11.2007 року, серія та номер 694 ЕХ, що, в свою чергу, порушує право позивача, як добросовісного набувача, вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року [PERSON] не знав і не міг знати про наявність договору застави, укладеного між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] . При цьому на час придбання спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження. За таких обставин, позивач звернувся до суду з указаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022 року, справу було передано судді Вінницького міського суду Вінницької області Венгрин О.О. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2022 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном, та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2022 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 13.01.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.04.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2023 року внесено виправлення у резолютивну частину ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2023 року у справі № 127/17626/22-ц за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном, правильно зазначивши дату, на коли призначено судове засідання - «13.04.2023 року», замість помилково вказаної «17.04.2023 року». 22.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Олійника О.Л. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «Easy Con». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Олійника О.Л., про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном, у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «Easy Con» відмовлено. 13.04.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 11.07.2023 року. 29.06.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., надійшли письмові пояснення на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року письмові пояснення представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном повернуто відповідачу. В судовому засіданні 11.07.2023 року представник позивача підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2023 року щодо задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити. 11.07.2023 року суд після виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ч. 2 ст. 244 ЦПК України, не приймаючи рішення, постановив ухвалу про поновлення судового розгляду, витребування у відповідача належним чином засвідченої копії договору застави від 14.11.2007 року, та на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 21.08.2023 року. 21.08.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Калини О.Б. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 21.08.2023 року, без фіксування технічними засобами. 21.08.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 21.08.2023 року, без фіксування технічними засобами та відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2023 року, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 10.10.2023 року. 21.08.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2023 року відзив представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном повернуто відповідачу без розгляду. 10.10.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці та судове засідання призначено на 21.12.2023 року. 21.12.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.02.2024 року. 27.02.2024 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 22.04.2024 року. 03.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотання про продовження строку його подачі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., про продовження строку на подання до суду відзиву на позовну заяву відмовлено; відзив представника відповідача - адвоката Стаднікова Д.В., у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» про усунення перешкод у володінні майном залишено без розгляду. 22.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того, представник позивача просив приєднати до матеріалів справи копію рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2019 року у справі № 227/3953/19. В судове засідання 22.04.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у заяві від 22.04.2024 року просив розглядати справу за його відсутності. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 25.07.2020 року між ФОП [PERSON] , як суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу [PERSON] (далі - Продавець), та [PERSON] (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 (далі - Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року), відповідно до умов якого на умовах даного Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб, який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України: марки BODEX, модель KIS 3W, номер кузова [NUMBER] , зареєстрований за власником автомобіля 27.03.2019 року (а. с. 10). Згідно п.п. 1.2., 1.3. Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року, Продавець виконав перепродажну підготовку транспортного засобу, який зазначений у п. 1.1. Договору. Покупець оглянув та ознайомився із майном, зазначеним у п. 1.1. Договору. Претензій до Продавця щодо технічного стану та якісних характеристик відчужуваного транспортного засобу немає. Відповідно до п. 2 Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року, передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості автомобіля в момент підписання цього Договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами цього Договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору. Як визначено у п. 3 Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 4 000,00 грн. 25.07.2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було підписано акт огляду реалізованого транспортного засобу № 7594/20/014384 до Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року (а. с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.07.2020 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марки BODEX, модель KIS 3W напівпричіп спеціалізований, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (а. с. 9). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 79224795 від 04.07.2022 року, 09.02.2022 року реєстратором Дніпропетровської регіональної філії ДП «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ» Постернак Т.В. було внесено запис № 29680075 про обтяження транспортного засобу марки BODEX, модель KIS 3W, номер кузова [NUMBER] , підстава - договір застави від 14.11.2007 року, серія та номер 694 ЕХ, видавник - ЗАТ КБ «ПриватБанк», боржник - [PERSON] , обтяжувач - АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 14). 28.07.2022 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом скасування та зняття обтяження з транспортного засобу марки BODEX, модель KIS 3W, номер кузова [NUMBER] (а. с. 15 - 16). Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області № 31/2-0-74/аз від 08.08.2023 року, транспортний засіб марки BODEX, модель KIS 3W, номер кузова [NUMBER] , зареєстрований 25.07.2020 року за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7694/20/5167 від 25.07.2020 року (а. с. 17). Статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Як визначено у ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно ст. 3 Закону України «Про заставу», заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Отже, у розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Застава є різновидом виконання зобов`язання, яке виникло між банком та [PERSON] . Права вимагати предмет застави у недобросовісного набувача виникло б у відповідача лише за умови, коли автомобіль був набутий під час наявного обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Суд бере до уваги, що на час придбання автомобіля позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не була зареєстрована застава в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля попереднім власником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд вважає, що відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника майна. При цьому судом враховано, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2019 року у справі № 227/3953/19 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання зобов`язання припиненим задоволено; визнано припиненими зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № ЕХ 095-07 від 14.11.2007 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За приписами ст. 593 ЦК України, однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Як визначено у ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Зазначений висновок узгоджується з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 333/6700/15-ц. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного автомобіля та накладення обтяження 09.02.2022 року порушує його право власності, оскільки позивач не може в повній мірі розпоряджатися належним йому майном, відтак позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у володінні майном шляхом зняття обтяження є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 074,00 грн., що підтверджується квитанцією № 90159 від 02.01.2023 року. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду з позовом за вимогу немайнового характеру у 2022 році становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. Враховуючи викладене,

Outcome: approved