Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

15.11.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за двома кредитними договорами на суму 31962,50 грн., з яких: - за кредитним договором №00-318674 від 17.06.2019 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Качай гроші», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 22.12.2022 року на підставі договору факторингу №22122022/2, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 14437,50 грн., з яких 5775,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1732,50 грн. - сума заборгованості за звичайними відсотками та 6930,00 грн. - сума заборгованості за простроченими відсотками; - за кредитним договором №10000765899 від 20.07.2019 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Інвест фінанс», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 11.05.2021 року на підставі договору факторингу №11052021, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 17525,00 грн., з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12525,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка за первинним договором 17.06.2019 року уклала з ТОВ «Качай гроші» кредитний договір, за умовами якого отримала від первинного кредитора кредит у розмірі 5775,00 грн. строком на 30 днів, які вчасно не повернула та виникла відповідна заборгованість. 22.12.2022 року між первинним кредитором ТОВ «Качай гроші» та позивачем був укладений договір факторингу №22122022/2, відповідно до якого на підставі витягу з реєстру боржників до позивача перейшла вимога до відповідачки на суму 14437,50 грн., з яких 5775,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, та 8662,50 грн. - заборгованість по процентам, з яких 1732,50 грн. - звичайні проценти та 6930,00 грн. - прострочені. Крім цього, 20.07.2019 року між відповідачкою та ТОВ «Фінансовою компанією «Інвест фінанс» було укладено договір №10000765899, за умовами якого відповідачка отримала від первинного кредитора кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів, які вчасно не повернула та виникла відповідна заборгованість. 06.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та відповідачкою було укладено додаткову угоду про зміну умов договору №10000765899 від 20.07.2019 року, відповідно до якого сторони змінили строк дії договору до 05.06.2021 року, розмір процентів по договору за умови сплати відповідачкою процентів по вказаному договору у розмірі 626,00 грн. до 06.05.2021 року. 11.05.2021 року між первинним кредитором ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та позивачем був укладений договір факторингу №11052021, відповідно до якого на підставі витягу з реєстру боржників до позивача перейшла вимога до відповідачки на суму 17525,00 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, та 12525,00 грн. - заборгованість по процентам. Враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідачки та відсутність з її боку жодних дій для погашення відповідної заборгованості за вказаними кредитним договором позивач просив стягнути отримані ним суми вимоги до відповідачки у судовому порядку. Ухвалою судді від 11.12.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.54). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.56), а відповідачка у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.57). Заяви, клопотання у справі від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 17.06.2019 року між відповідачкою та ТОВ «Качай гроші» був укладений кредитний договір №00-318674 строком 30 днів на суму 5775,00 грн.(а.с.7-9). Позивач, на його думку, набув право вимоги до відповідачки у первинного кредитора за договором факторингу №22122022/2 від 22.12.2022 року з відповідним реєстром боржників на суму 14437,50 грн., з яких 5775,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, та 8662,50 грн. - заборгованість по процентам, з яких 1732,50 грн. - звичайні проценти та 6930,00 грн. - прострочені (а.с.12-17). Вирішуючи вказану справу в частині вказаного договору по суті, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки, позивач не довів належними доказами вартість вимоги у розмірі 14437,50 грн., бо надав суду лише розрахунок заборгованості з 22.12.2022 року без розуміння, чи відповідачка прострочила виконання зобов`язання перед позивачем 16.07.2019 року, до якого часу, враховуючи вимоги п.п.п.1.3.3 договору первинний кредитор здійснював нарахування процентів, їх розмір у цей час (зокрема, чи відповідав він вимогам п.п.1.6 вищевказаного договору, та докази взагалі надання відповідачці кредиту у розмірі 5775,00 грн. (будь-який документ про перерахування грошових коштів відповідачці у вказаному розмірі 17.06.2019 року з боку первинного кредитора чи його контрагента на картку відповідачці чи отримання інших шляхом). Крім цього по вказаному договору відсутня оплата з боку позивача первинному кредитору ТОВ «Качай гроші» у розмірі 100,00 грн. на підставі п.п.3.4 договору факторингу №22122022/2 від 22.12.2022 року, що є підтвердженням факту переходу вимог саме до позивача, а відповідно позивач взагалі не довів своє право на пред`явлення вимог до відповідачки за вказаним договором. Щодо другого договору. 20.07.2019 року між відповідачкою та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений договір №10000765899 про надання споживчого кредиту строком 30 днів на суму 5000,00 грн.(а.с.21-26). Надану позивачем додаткову угоду до вказаного договору від 06.05.2021 року суд як доказ взагалі не приймає, оскільки на відміну від самого договору, підписаного електронним одноразовим ідентифікатором відповідачки, додаткова угода не містить її підпису в електронному або іншому форматі, а тому вважати, що вказана додаткова угода підписувалася відповідачкою взагалі не можливо (а.с.27). Позивач, на його думку, набув право вимоги до відповідачки у первинного кредитора за договором факторингу №1105.2021 від 11.05.2021 року з відповідним реєстром боржників на суму 17525,00 грн., з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, та 12525,00 грн. - заборгованість по процентам (а.с.30-35). В цій частині позовних вимог суд також вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні заявлених ним позовних вимог, оскільки позивач не довів належними доказами вартість вимоги у розмірі 17525,00 грн., бо надав суду лише розрахунок заборгованості з 11.05.2021 року без розуміння, чи відповідачка прострочила виконання зобов`язання перед позивачем 19.08.2019 року, враховуючи в даній справі той факт, що у кредитному договорі №10000765899 відсутні підстави для його пролонгації, що вказує на те, що з 20.08.2019 року первинний кредитор мав право, враховуючи закінчення строку дії договору договору, нараховувати на залишок заборгованості відповідальність, передбачену виключно ч.2 ст.625 ЦК України, що він не зробив, продовжуючи нараховувати відповідні проценти відповідачці з урахуванням того, що суд додаткову угоду про зміну умов вказаного договору від 06.05.2021 року не приймає, оскільки у ній відсутній підпис відповідачки. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачці кредиту у розмірі 5000,00 грн. (будь-який документ про перерахування грошових коштів відповідачці у вказаному розмірі 20.07.2019 року з боку первинного кредитора чи його контрагента на картку відповідачці чи отримання інших шляхом). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. З урахуванням того, що у наданих до позовної заяви додатках відсутні докази руху коштів по рахунку відповідачки, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідачка дійсно отримала грошові кошти у первинного кредитора, а також наявність у відповідачки взагалі заборгованості перед позивачем, у тому числі, у розмірі, вказаному у розрахунку. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом існування заборгованості або інших грошових правовідносин між сторонами, зокрема з первинним кредитором. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed