Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Представник позивача\~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом\~та просила\~суд ухвалити\~рішення,\~яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.11.2002 року виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 60, визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», загальний легковий пасажирський-в, 2006 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] , визнати за [PERSON] , право власності на автомобіль марки «Nissan Micra», загальний легковий хечбек-в, 2004 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15.11.2002 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін є дві доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач з доньками виїхала за межі України. Сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають порізно. За час сумісного проживання сторонами було набуте спільне майно, яке зареєстровано на відповідача, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», загальний легковий пасажирський-в, 2006 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] , автомобіль марки «Nissan Micra», загальний легковий хечбек-в, 2004 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Фактично автомобілем марки «Nissan Micra» користується відповідач, а автомобілем марки «Volkswagen Caddy» користується позивач. Відповідачка ухиляється від добровільного поділу спільного майна, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.09.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22.11.2023 року витребувано докази за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 29.02.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, згідно якої просила судове засідання розглянути без участі позивача та його представника, позову заяву задовольнити, не заперечує щодо стягнення різниці вартості автомобілю на користь відповідачки (а.с. 146). Відповідачка до судового засідання не з`явилася, але надала до суду заяву електрону форму звернення, згідно якої вказала, що не може з`явитись на судове засідання, перебуває за кордоном (а.с. 145), крім того в матеріалах справи міститься відповідь на позов та відповідь на скаргу з викладеними обставинами по справі з додатками (а.с. 69-80). Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. \~\~ Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрованого 15.11.2002 року виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 60, сторони уклали шлюб 15.11.2002 року (а.с. 16). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 14.10.2009 року (а.с. 18) та повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 02.04.2004 року (а.с. 17). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Крім того, судом встановлено, що в період шлюбу сторонами було придбано: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», загальний легковий пасажирський-в, 2006 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] , автомобіль марки «Nissan Micra», загальний легковий хечбек-в, 2004 року виробництва, номер кузова: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстровані на відповідачку [PERSON] (а.с. 20, 21), що також підтверджується реєстраційними картками транспортних засобів (а.с. 91-96). Згідно інформації ТОВ «Спецюст» від 21.08.2023 року, вартість «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний знак [NUMBER] , становить 174331,57 грн. (а.с. 121-133), вартість автомобіль марки «Nissan Micra», державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 165170,69 грн. (а.с. 134-144). Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65\~СК України. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. У зв`язку з вище викладеним, суд прийшов до переконання, що зазначені транспортні засоби відповідно до ст.60 СК України\~є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу. Відповідно до ч. 3 ст. 368\~ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372\~ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Позивачем надано докази того, що транспортні засоби є об`єктом права спільної сумісної власності сторін із зазначенням середньостатистичної вартості транспортних засобів, тобто законні підстави для визнання за сторонами права власності на 1/2 частину вказаного майна. Щодо компенсації різниці вартості транспортного засобу, суд зазначає наступне. Суд приймає до уваги, що вартість автомобілю марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний знак [NUMBER] , становить 174331,57 грн., при цьому вартість автомобіль марки «Nissan Micra», державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 165170,69 грн., тобто є меншою по вартості. У зв`язку з чим, з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню в якості компенсації за різницю вартості автомобілів у розмірі 9 161 грн., що буде відповідати рівності часток майна при поділі, проти чого не заперечувала представник позивача згідно її заяви (а.с.146). Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, який знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved