Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

05.12.2023 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 21.06.2014 року сторони уклали шлюб, що зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 328. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2023 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, у 2022 році, у зв`язку із життєвими обставинами, вона разом із дітьми виїхали за кордон. Виїзд здійснено за згодою відповідача. На теперішній час діти проживають разом із позивачем в м. Таллінн Естонської Республіки. Періодично ненадовго позивач приїжджає з дітьми в Україну для надання можливості їм спілкуватись з батьком та родичами. Діти перебувають на утриманні позивача, вона здійснює за ними догляд, а оскільки між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на постійній основі на утримання дітей, позивач звернулась до суду із вказаним позовом та прохає суд ухвалити рішення, яким стягувати щомісячно відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 3000 грн., та на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3000 грн Ухвалою суду від 07.12.2023 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач, зазначив, що сума яку прохає стягнути позивач велика. Вважає, що аліменти у розмірі 4000 грн. на двох дітей буде достатня, оскільки його заробіток нестабільний. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2014 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2023 року по справі № 932/5561/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції , актовий запис № 1206 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1161. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1\~ст.189\~цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) неповинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2\~ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2\~ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в\~Сімейному кодексі України\~відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст.182 СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. ст. 182 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка виховує дітей і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей. При цьому, факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. При визначенні розміру аліментів суд, перш за все, керується інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що сторони по справі мають від шлюбу, який на цей час розірвано, малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Батько дитини відповідач [PERSON] працездатний, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. У ході судового розгляду встановлено те, що відповідач має матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є особою працездатного віку, не має тих захворювань, що перешкодою для трудової діяльності. Визначений позивачем розмір аліментів, які вона прохає стягнути з відповідача є співвмірним з потребами дітей. Оскільки право позивача на отримання аліментів, як тим з батьків, з ким проживає дитина, встановлено законом, в добровільному порядку матеріальна допомога відповідачем не надається, воно підлягає судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ч.3\~ст.181СК України\~спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В той же час, ч. 1 ст.192 СК України\~гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач при поданні позову до суду була звільнена від його сплати за законом. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Outcome: approved