Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 8 квітня 2024 рокуадвокат Фрей Андріан Васильович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 грудня 2011 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований між ним та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції згідно зі Cвідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 17 грудня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис № 105. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що 19 серпня 2014 року зроблено відповідний актовий запис №97. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Даний факт підтверджуються Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 19 серпня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області. На даний час виникли обґрунтовані причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя з відповідачем як подружжя неможливе та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Позивач стверджує, що він з відповідачем не мають наміру зберегти шлюб, оскільки вони вже досить довгий час проживають роздільно. На даний час у них відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Позивач вважає, що підсвідоме терпіння одне одного утворює постійну моральну напругу між ними і створює негативну атмосферу не тільки для них, а й для їхньої дитини, характер якої ще повністю не сформований. Сторони мають різні погляди на життя, шлюб та подружні обов`язки, вони вже давно припинили вести спільне господарство, спільний побут, дозвілля тощо. Позивач зазначає, що між ним і відповідачем унеможливлюється примирення і збереження самого шлюбу, оскільки шлюбні відносини між ними остаточно припинилися, підстав для їх відновлення немає, що відображається у відсутності порозуміння між ними, сім`я фактично «розпалася», у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення.Позивач стверджує, що будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. У них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися задовго до дня подання позовної заяви (а.с.4,4-зворот,5,5-зворот). З цих підстав, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстровано 17 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №105 та видано Свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 17 грудня 2011 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 11 квітня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2). 30 квітня 2024 року до суду поступила заява адвоката Фрея А.В. в інтересах позивача [PERSON] , у якій він зазначив, що свої позовні вимоги повністю підтверджує, просить суд їх задовольнити та проводити судове засідання без участі сторони позивача (а.с.26). Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву, яка поступила до суду 23 квітня 2024 року, у якій вона зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просить суд проводити судове засідання без її участі (а.с.22). Сторони в судове засідання не прибули, проте надіслали до суду зазначені вище заяви. Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Таким чином, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи 17 грудня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що 17 грудня 2011 року складено відповідний актовий запис №105, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 17 грудня 2011 року (а.с.12). За час перебування у шлюбі у подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 19 серпня 2014 року (а.с.13). Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, що свідчить про остаточний розпад сім`ї. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Позиція суду Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. На підставі статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. З огляду на частину другу статті 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Отже, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абзацом другим частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат Позивач просив залишити судові витрати за ним, тому суд не здійснював розподілу судових витрат.

Outcome: approved