Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на свою користь інфляційні втрати у розмірі 1615,00 грн. та три проценти річних у розмірі 286,00 грн. від простроченої суми боргу, а також судові витрати по справі у розмірі 3858,88 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 17.08.2022 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 5178, 25 грн. та судові витрати у розмірі 2908,00 грн. На виконання рішення суду позивачем отримано виконавчий лист та скеровано до Соборного відділу виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі якого відкрито виконавче провадження № 71634341. 09.10.2023 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням боржником рішення суду. У зв`язку із чим, позивач просить суд починаючи з наступного дня винесення ухвали про відкриття провадження по справі № 201/11168/21 04.12.2021 року та до дня винесення постанови про закінчення виконавчого провадження 08.10.2023 року стягнути з [PERSON] на свою користь інфляційні втрати у розмірі 1615,00 грн. та три проценти річних у розмірі 286,00 грн. від простроченої суми боргу, а також судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн. та судових витрат у розмірі 3000,00 грн. Представник позивача подав клопотання в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням за трекінгом № 0600091902360, відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 03 грудня 2021 року по цивільній справі 201/11168/21 за позовом Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу відкрито спрощене позовне провадження. 17 серпня 2022 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення за вищезазначеною справою, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 5178, 25 грн. та судові витрати у розмірі 2908,00 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 19.09.2022 року. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. На виконання рішення суду позивачем отримано виконавчий лист та скеровано до Соборного відділу виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі якого відкрито виконавче провадження № 71634341. 09.10.2023 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням боржником рішення суду. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Відтак, сукупний розмір інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по вересень 2023 року складає 1615,36 грн., тоді як 3 % річних за аналогічний період складає 286,00 грн. Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 1615,00 грн. та трьох процентів річних у розмірі 286,00 грн. від простроченої суми боргу. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачеві правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Самойленко Петро Миколайович, що підтверджується Договором про надання правової (правничої) допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 р. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 13 листопада 2023 р. між позивачем та адвокатом Самойленко Петро Миколайович було підписано Акт здачі приймання робіт (надання послуг) на загальну суму у розмірі 3000,00 грн. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 858,88 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved