Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 20.01.2021 року, між [PERSON] та [PERSON] , було укладено попередній Договір купівлі - продажу, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер: 5310137000:17:001:0340, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Попередній Договір купівлі-продажу, було посвідчено 21.01.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 142. Згідно з умовами попереднього Договору купівлі-продажу, Сторони взяли на себе зобов`язання укласти основний Договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки не пізніше 01.11.2022 року. Вартість житлового будинку та земельної ділянки становить еквівалент 90 000,0 доларів США, що повинні бути сплачені продавцю покупцем рівними частинами (щоквартально) до 30.12.2031 року (підпункт б пункту попереднього Договору купівлі - продажу). У силу пункту 2 попереднього Договору купівлі-продажу, покупець на забезпечення виконання зобов`язань за попереднім Договором купівлі-продажу, сплати Продавцю забезпечувальний платіж у розмірі 56 000,00 грн, що є еквівалентом 2000,00 доларів США, що в свої чергу є частиною від загальної суми забезпечувального платежу розмір якого в цілому з цим попереднім Договором купівлі-продажу складає - 420 000,00 грн, що є еквівалентом 15 000,00 доларів США, інша частина коштів у розмірі 364 000,00 грн, що еквівалентом 13 000,00 доларів США та має бути сплачена продавцю рівними частинами, що кварталу, до укладення та нотаріального посвідчення основного договору, але не пізніше 01.11.2022 року. Факт отримання забезпечувальних платежів буде підтверджуватися відповідними заявами продавця. При оформленні основного Договору купівлі-продажу сума, що підлягатиме передачі покупцем продавцю, буде зменшена на суму переданого за цим правочином забезпечувального платежу і має становити на день підписання основного Договор купівлі-продажу еквівалент 75 000,00 доларів США (пункт 4 попереднього Договору купівлі - продажу). Відповідно до пункту 5 попереднього Договору купівлі-продажу: - сторони визнають, що у випадку, якщо невиконання умов цього попереднього Договору купівлі-продажу станеться з вини покупця, то переданий покупцем продавцеві за цим договором забезпечувальний платіж не підлягає поверненню Покупцю; - у разі, якщо невиконання попереднього Договору купівлі-продажу станеться вини продавця, останній зобов`язаний повернути покупцю забезпечувальний платіж подвійному розмірі; - сторона, винна у порушенні зобов`язання за попереднім Договором купівлі-продажу, тобто, якщо необгрунтовано ухилилась від укладення основного Договор купівлі-продажу, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, також сплатити другій стороні штраф у розмірі 30 % від суми, в яку сторони оцінили свої зобов`язання за цим попереднім Договором та яка зазначена в п. 2 попереднього Договор купівлі-продажу. Під час підписанню попереднього Договору купівлі-продажу, у приміщенні приватного нотаріуса, позивачкою було передано [PERSON] , кошти в розмірі 2000,00 доларів США, що було еквівалентом 56 000,00 грн, як частина забезпечувального платежу. У подальшому позивачка сумлінно виконувала взяті на себе, згідно з попереднім Договором купівлі-продажу, зобов`язання щодо сплати забезпечувальних платежів, а саме: щокварталу протягом 2021 року, сплачувала по 1750,00 доларів США. Кошти отримував [PERSON] , який був представником продавця - [PERSON] , про що особисто розписувався у графіку виплат. Так, протягом 2021 року (окрім коштів в розмірі 2000,00 доларів США, сплачених в момент підписання попереднього Договору купівлі-продажу), позивачкою було сплачено 7000,00 доларів США, а також у січні 2022 року, було сплачено кошти в розмірі 750,00 доларів США, що в свою чергу підтверджується розпискою виданою [PERSON] від 30.01.2022 року. Не піддаючи сумніву, добросовісність [PERSON] та будучи впевненою в укладенні Основного Договору купівлі - продажу, зі згоди останньої, позивачка за рахунок власних коштів здійснювала облаштування присадибної ділянки та укомплектовувала будинок. З початком березня 2022 року як [PERSON] так і її син [PERSON] (представник по дорученню) перестали приймати від неї платежі, повідомили про підвищення вартості житлового будинку та земельної ділянки, а також почала вимагати від неї сплати всієї суми одним платежем, мотивуючи все це введенням на території нашої держави Україна військового стану, а також реєстрації за мною під час укладення Основного Договору купівлі-продажу права власності на житловий будинок та земельну ділянку. У разі невиконання мною вказаних вимог наполягала на розірванні попереднього Договору-продажу. Однак, позивачка була проти розірвання попереднього Договору купівлі-продажу та до останнього наполягала на укладенні основного Договору купівлі-продажу на умовах попереднього Договору і надалі бажала виконувати взяті на себе зобов`язання. [PERSON] категорично заперечувала проти подальшого виконання умов попереднього Договору купівлі-продажу та залучивши при цьому своїх (як вона стверджувала) впливових родичів, шантажем спонукали мене до розірвання попереднього Договору купівлі-продажу. На, що в подальшому позивачка й погодилась. 02.09.2022 року між мною [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про розірвання попереднього Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки, кадастровий номер №531017000:17:001:0340, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. 02.09.2022 року та зареєстровано в реєстрі за № 2210. Згідно з пунктом 2 Договору про розірвання попереднього Договору купівлі-продажу, Договір розривається з причини (вини) продавця, щодо зміни істотних умов підпунктів а), б) пункту 1 попереднього Договору купівлі - продажу та Основного договору, а саме: строків підписання Основного договору (до 01.11.2022 року) та порядку розрахунку (сплати повної суми за купівлю - продаж на час підписання Договору купівлі - продажу) за Основним Договором купівлі - продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки, кадастровий номер 531017000:17:001:0340, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зміну інших істотних умов Договору. У силу пункту 5 Договору про розірвання попереднього Договору купівлі - продажу, в зв`язку з розірванням попереднього Договору купівлі-продажу з вини продавця - [PERSON] , остання зобов`язана повернути покупцю - [PERSON] до 01.11.2022 року, грошові кошти в національній валюті - гривні, що є еквівалентом 24 000,00 доларів США, за курсом НБУ на момент розрахунку. Вказана сума коштів складається з: -грошові кошти в гривні, що є еквівалентом 9750,00 доларів США за курсом НБУ на момент розрахунку - забезпечувальний платіж; -грошові кошти в гривні, що є еквівалентом 9750,00 доларів США за курсом НБУ на момент розрахунку - подвійний розмір забезпечувального платежу; -штраф у розмірі 30% від суми, в яку сторони оцінили своє зобов`язання за Попереднім договором, що є еквівалентом 4500,00 доларів США за курсом НБУ на момент розрахунку. Починаючи з 20.10.2022 року позивачу почали надходити повідомлення та дзвінки від [PERSON] , [PERSON] (син), [PERSON] (рідний брат), про те, що вона не буде виконувати умови Договору про розірвання попереднього Договору купівлі-продажу від 02.09.2022 року, та згодна повернути лише 9750,00 доларів США забезпечувального платежу і лише при наявності в неї на це бажання. У випадку моєї відмови від отримання вказаної суми, повідомили, що будуть затягувати судовий процес (якщо позивач звернеться до суду), та в подальшому навіть при позитивному рішенні суду, буде виконувати його шляхом проведення відрахувань з пенсії у розмірі 20% від її розміру. Вказані вимоги були запропоновані 25.10.2022 року [PERSON] рідним братом [PERSON] , при зустрічі у ТРЦ «Конкорд». Тоді ж було повідомлено, що у разі відмови будинок та земельну ділянку вони перереєструють, а я отримаю лиже щомісячні платежі (20%) у вигляді відрахувань з пенсії. 27.10.2022 року [PERSON] , подала оголошення на OЛX про продаж житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Вартість вказаного будинку з земельною ділянку - 105 000,00 доларів США. Оскільки вказаний житловий будинок та земельна ділянка були єдиним предметом забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] переді мною, 31.11.2022 року, позивачка звернулась до Козельщинського районного суду Полтавської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на частку житлового будинку та частку земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 01.11.2022 року у справі № 533/719/22, подану заяву про забезпечення позову передано за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави. Вказана ухвала мотивована» наявністю правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/2390/18 (постанова від 16 лютого 2021року) зробила правовий висновок, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» ...необхідно розуміти таким чином, що правила виключної; підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що; пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення (п. 7.25). Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються-норми частини третьої статті 30 ГПК України (п. 7.26). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2022 року, у справі № 533/719/22, накладено арешт на 1/2 частку житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та частку земельної ділянки площею 0,0600 га кадастровий номер 3310137000:17:001:0340, розташованої за адресою: [ADDRESS] , право власності на які зареєстровано за [PERSON] . Вказана ухвала отримана позивачкою 28.12.2022 року. Того ж дня, звернувшись до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А., отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру на нерухоме майно № 319144698. З якої, дізналась, що 28.10.2022 року [PERSON] подарувала (рідному брату) [PERSON] , згідно з Договором дарування, житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер: 5310137000:17:001:0340, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір дарування житлового будинку та земельної ділянки посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1845. 02.02.2023 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, позивачем подано до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради для виконання, а саме накладення арешту. Рішенням № 66276597 від 02 лютого 2023 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, у проведенні реєстраційних дій щодо накладення арешту на частку нерухомого майна відмовлено, оскільки житловий будинок та земельна ділянка зареєстровані за новим право набувачем. Так, станом на дату подачі нею позовної заяви, [PERSON] кошти в розмірі 24 000,00 доларів США в еквіваленті згідно з курсом НБУ на національну валюту - гривню, розмір яких погоджений та визначений під час підписання Договору про розірвання попереднього Договору купівлі-продажу від 02.09.2022 року так і не повернула. Одночасно вжила всіх заходів для подальшого невиконання зобов`язання, подарувавши житловий будинок та земельну ділянку своєму рідному брату уклавши фіктивний Договір дарування. Житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , виставлені на продаж на інтернет ресурсах - Olx, Dom.ria, ukrxata.info тощо. Вартість вказаного будинку з земельною ділянкою коливається від 92 000,00 до 105 000,00 доларів США. Вказані обставини є беззаперечним доказом фіктивності укладеного 28.10.2022 року Договору дарування між [PERSON] та рідним братом [PERSON] , оскільки він не був направлений на настання реальних наслідків, а лише на ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань у розмірі 24 000,00 доларів США та подальшого продажу житлового будинку з земельною ділянкою за вищою ціною. Окремо, звернула увагу суду на ту обставину, що 12.01.2022 року, позивачкою отримано лист, як вказано від [PERSON] . Згідно зі змістом вказаного листа, остання підтверджує наявність її ініціативи на розірвання Попереднього Договору купівлі-продажу, з підстав зміни істотних умов. Одночасно попереджає, про те, що у разі якщо позивачка не прийме її умови про повернення мені коштів у сумі 9750 доларів США, та звернеться до суду за захистом своїх порушених прав, то борг остання буде виплачувати лише з пенсії (20%) і лише за її бажанням. Проведення переговорів доручає вести своєму рідному брату [PERSON] . Вказані у листі обставини, на думку позивачки, є доказом фіктивності укладеного 28.10.2022 року між [PERSON] (сестра) та [PERSON] (брат) Договору дарування, що в свою чергу є підставою для визнання його недійсним як такого, який укладений не з метою на реальне настання правових наслідків передбачених статтею 717 ЦК України, а на уникнення виконання взятих переді мною зобов`язань. Просила визнати недійсним Договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер: 5310137000:17:001:0340, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), укладений 28 жовтня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1845. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок (номер запису про право власності 48273529) та земельну ділянку (номер запису про право власності 48273589), розташовані за - адресою: [ADDRESS] , від 28 жовтня 2022 року, індексний номер рішення № 65286958 від 28 жовтня 2022 року. Судові витрати стягнути з Відповідача. Ухвалою судді від 15.03.2023 року задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 5310137000:17:001:0340, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , право власності на які зареєстровано за [PERSON] . Ухвалою судді від 29.03.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.04.2023 року задоволено заяву адвоката Мороза С.В. в інтересах [PERSON] про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 103,1 кв.м, житловою площею 57,8 кв.м, та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 5310137000:17:001:0340, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 29.05.2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні із наступних підстав. [PERSON] його сестра [PERSON] подарувала вказаний будинок за його рекомендацією, з якою вона добровільно погодилась, так як мала перед ним борг її сина та її особистий борг, що складав суму 46000 доларів США та 20 тисяч гривен. З них 36000 доларів США у нього позичив [PERSON] у 2017 та 2020 роках та її борг 10000 доларів США, які вона позичила 28.10.2022 р., щоб віддати борг [PERSON] . Добре розуміючи, що ні хворий [PERSON] , ні його сестра не в змозі себе захистити від непорядних дій покупця, він погодився відстоювати їх інтереси та свої власні, так як назріла реальна ситуація не повернення його власних запозичень. За його припущеннями [PERSON] - [PERSON] , шляхом обману та ошукування хворого [PERSON] та його сестри, намагалась заволодіти будинком, не сплативши за нього практично жодної копійки до моменту його переоформлення тому, що за кошти, які вона сплачувала, начебто, в якості забезпечувального платежу, [PERSON] - [PERSON] постійно вимагала від [PERSON] проведення облаштування будинку за її забаганками, при цьому не оплачувала ні покупки, ні проведення безпосередньо самих будівельних робіт, на протязі більше року. Окрім того вона більше року безкоштовно, на власний розсуд використовувала вказана садибу в своїх особистих інтересах. У нього виникли особисті побоювання, що вона може взагалі нічого не сплатити за будинок. Вказаний будинок продавався вже багато років, адже саме для цього віні будувався. У конкретній ситуації продаж будинку здійснювався перш за все, щоб повернути особисті кошти відповідача, повернути борг [PERSON] , а залишок використати для організації проживання, харчуванні та лікування [PERSON] за яким потрібна реальна опіка. На протязі 7 місяців [PERSON] разом із сестрою намагаються повернути їй кошти, які вона реально сплатила відповідно договору, а вона вперто відмовляється їх отримувати, що являється беззаперечним фактом. 07.08.2023 року позивачка [PERSON] направила до суду заяву про зміну предмета позову у справі. Згідно вказаних змін, вона просила визнати недійсним Договір дарування житлового будинку з господарська будівлями та спорудами, та земельної ділянки, площею 0,0600 г. кадастровий номер 5310137000:17:001:0340, розташовані за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), укладений 2 жовтня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1845. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер: 5310137000:17:001:0340, розташованих за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), укладений 19 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носова Ж.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 920. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок (номер запису про право власності 49985814) та земельну ділянку (номер запису про право власності 49985878), розташовані за адресою: [ADDRESS] . від 19 квітня 2022 року. 15.09.2023 року до суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] , який зазначив, що позивачка влаштовує моральний терор стосовно нього, його сестри та добросовісного покупця будинку [PERSON] . Всі правочини ними було вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства України. Ухвалою суду від 20.09.2023 року задоволено клопотання представника позивача, прийнято заяву про зміну до предмету позову у справі №554/1377/23 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 26.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.12.2023 року поновлено представнику позивача адвокату Морозу С.В. строк для звернення до суду із клопотанням про витребування додаткових доказів. Задоволено клопотання представника позивача адвоката Мороза С.В. про витребування додаткових доказів. Витребувано у ТОВ «Полтаваенергозбут інформацію щодо укладення між ТОВ «Полтаваенергозбут» та [PERSON] договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) чи подання [PERSON] заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за адресою: [ADDRESS] . У разі укладення відповідного договору чи подання відповідної заяви, направити на адресу суду належним чином засвідчені копії цих документів. Витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області податкові декларації [PERSON] , а також відомості про те, чи декларував [PERSON] на підставі Закону України №1539-ІХ в період з 01.09.2021 року по 19.04.2023 року кошти в сумі 506908,00 грн. чи 70 000,00 доларів США. Витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області податкові декларації [PERSON] , а також відомості про те, чи декларував [PERSON] на підставі Закону України №1539-ІХ в період з 01.09.2021 року по 16.11.2023 року кошти в сумі 40000,00 доларів США, 506908,00 грн. чи 70 000,00 доларів США. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду. Представник позивачки - адвокат Лазоренко О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зауважила, що вважає договір дарування спірної нерухомості фраудаторним, тому вважає, що договір необхідно визнати недійсним та, як наслідок, визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку із земельною ділянкою від 19.04.2023 року та скасувати запис про державну реєстрацію права власності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про міце, дату та час судового розгляду. Відповідач [PERSON] зазначив, що [PERSON] є його рідною сестрою, якій він допомагає багато років. Сестра має сина, який має серйозне захворювання мозку та може поводитися неадекватно. Укладаючи договір дарування сестра мала дійсний намір подарувати йому нерухомість, а він мав сподівання проживати у подарованому будинку, але цьому завадила поведінка племінника (сина сестри), який розпочав розпродаж майна, яке знаходилося на території домоволодіння. З метою запобігти подальшого розпродажу, прийняв рішення продати будинок із земельною ділянкою. Із позивачкою неодноразово намагався домовитися щодо добровільного повернення їй коштів, які були отримані за попереднім договором купівлі-продажу та відшкодувати її додаткові витрати, проте спільної мови досягти не вдалося. Вважає, що [PERSON] із самого початку мала намір ошукати його сестру та її хворого сина та незаконно збагатитися. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що тривалий час шукав будинок у м.Полтаві для своєї родини через ріелторів. Коли надійшла пропозиція придбати будинок за адресою: [ADDRESS] , майже одразу погодився, оскільки будинок сподобався йому та його дружині. На даний час їх сім`я поповнилася ще й дитиною. Будинок із земельною ділянкою придбав добросовісно та у ньому проживає і на даний час. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки це негативно вплине на його права та права його родини. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Висота І.А. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки договір дарування не має усіх ознак фраудаторності, які визначені у рішеннях Верховного Суду, тому не може бути скасований. Так само вважає, що не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів та представника відповідачів, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А. та зареєстровано за №142. Договір укладено про таке: продавець [PERSON] зобов`язався продати покупцеві, а покупець [PERSON] зобов`язується купити у продавця житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 5310137000:17:01:0340, розташовану за тією ж адресою, належні продавцеві (т.1 а.с.7-10). Сторони домовилися, що основний договір купівлі-продажу має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше 01.11.2022 року (п.п. «а» п.1 Договору). Вцілому сума договору має становити еквівалент 90 000,00 доларів США, які будуть сплачені продавцю покупцем рівними частинами (щоквартально) до 30.12.2031 року (п.п.б п.1 Договору). 02.09.2022 року сторонами підписано договір про розірвання попереднього договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А., 21.01.2021 року, реєстраційний №142. Вказаний договір також посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А. Договір розірвано з причини (вини) продавця, щодо зміни істотних умов пунктів а), б) пункту 1 попереднього договору (до 01.11.2022 року) та порядку розрахунку (сплати повної суми за купівлю-продаж на час підписання договору купівлі-продажу) за Основним договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.11-12). Відповідно до п.3 вищевказаного договору, [PERSON] зобов`язана повернути [PERSON] грошові кошти у гривні, що є еквівалентом 9750,00 доларів США за курсом НБУ на момент розрахунку та забезпечувальний платіж у подвійному розмірі у гривні , що є еквівалентом 9750,00 доларів США за курсом НБУ на момент розрахунку, а також штраф у розмірі 30% від суми, в яку сторони оцінили своє зобов`язання за попереднім договором, що є еквівалентом 4500,00 доларів США за курсом НБУ на момент розрахунку. Вказані грошові кошти [PERSON] зобов`язалася сплатити [PERSON] до 01.11.2023 року, що всього у сумі є еквівалентом 24000,00 доларів США. У договорі про розірвання попереднього договору купівлі-продажу сторонами не погоджено умову щодо відшкодування коштів за цим договором за рахунок спірного майна, чи заборону реалізації (будь-яким чином) цього майна до виконання фінансових зобов`язань. Ухвалою судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 01.11.2022 року заяву [PERSON] про забезпечення позову до подачі позовної заяви, передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28.11.2022 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та частини земельної ділянки площею 0,0600 га за цією ж адресою, право власності на які зареєстровано за [PERSON] (т.1 а.с.22). Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] №66276597 від 01.02.2023 року відмовлено у проведення реєстраційних дій за заявою від 02.02.2023 року, оскільки об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на момент подачі заяви зареєстрований за новим правонабувачем (т.1 а.с.23). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №319144698 від 28.12.2022 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка з кадастровим номером 5310137000:17:001:0340 за цією ж адресою, належать з 28.10.2022 року, [PERSON] , (т.1 а.с.24-25). Згідно Інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 24.04.2023 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянка з кадастровим номером5310137000:17:001:0340 за цією ж адресою, належать з 19.04.2023 року, [PERSON] (т.1 а.с.71-72). Також, судом встановлено, що позивач просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , від 28.10.2022 року, та визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 19.04.2023 року та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану нерухомість. На думку позивача, підставою для визнання недійсним договору дарування від 28.10.2022 року є наявність ознак фраудаторності цього договору. Так, за правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За частинами 4 та 5 ст.717 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов`язаний повернути дарунок у натурі. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення(укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 по справі 697/654/16-ц). При цьому, у своїй Постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 182/2214/16-ц Верховним Судом України зроблено висновок про те, що не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом. Критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: ?відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; ?відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); ?майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); ?майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); ?після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Аналогічний висновок також наведений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 та у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 754/2450/18. Згідно частини третьої статті 13 Цивільного Кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право відношення. Щодо безоплатних договорів Верховний Суд України у Постанові від 28.04.2021 у справі №263/16179/18, вирішуючи питання про наявність підстав для визнання договору недійсним (зазвичай це стосується договорів дарування), врахував таке: ?боржник відчужив майно після настання строку повернення (сплати) коштів та/або після звернення кредитора до суду з позовом проти боржника про стягнення коштів; ?звернення кредитора до боржника з вимогою про повернення (сплату) коштів; ?обізнаність боржника з наявністю позову або вимоги кредитора про повернення (сплату) коштів; ?майно відчужене боржником на користь близького родича. Судом встановлено та сторонами не оспорюється той факт, що відповідачка [PERSON] , внаслідок розірвання попереднього договору купівлі-продажу з її вини, має значну заборгованість перед позивачкою [PERSON] , яку вона мала сплатити до 01.11.2022 року. Договір дарування від 28.10.2022 року укладено між близькими родичами (сестрою [PERSON] та братом [PERSON] ) до настання строку повернення (сплати) коштів та до подачі позовної заяви [PERSON] до суду (01.11.2022 року). Про наявність позову у суді відповідачам стало відомо після відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] вказують на те, що договір дарування було укладено із вдячності сестри братові за тривалі роки допомоги, у тому числі і фінансової. Натомість, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що після відчуження майна за договором дарування від 28.10.2022 року, у боржника [PERSON] відсутнє інше майно, за рахунок якого вона може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором, а також ту обставину, що відповідачка перестала бути платоспроможною та не має можливості належним чином виконати взяті на себе зобов`язання. Відповідачем [PERSON] та представником відповідачів адвокатом Висотою І. наголошено на тому, що відповідачка [PERSON] не має наміру уникнути виконання фінансового зобов`язання, лише не погоджується із його розміром, оскільки попередній договір, на її думку, укладено з метою її ошукати, оскільки його умови для неї вкрай не вигідні. У зв`язку з відсутністю усіх ознак, які характері для фраудатовного договору, договір дарування нерухомого майна від 28.10.2022 року не може бути визнано судом недійсним з цієї підстави. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі №6-197цс14, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Судом встановлено, що [PERSON] передала [PERSON] безоплатно у власність житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , без встановлення обов`язку обдарованого вчинити будь-яку дію майнового чи немайнового характеру. Майно реально перебувало у власності [PERSON] та у подальшому було ним продано. Так, у судовому засіданні не знайшли підтвердження аргументи позивачки щодо того, що правочин було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, оскільки це не підтверджується жодними доказами, які містяться у матеріалах справи. Зважаючи на це, позовна вимога про визнання договору дарування недійсним не може бути задоволена. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції), ратифікованої Україною, яка є частиною національного законодавства України, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки, позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та скасування запису про державну реєстрацію права власності, є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування, тому вони також задоволенню не підлягають. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що в позові відмовлено, то сплачені позивачкою суми судового збору та судових витрат не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed