Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Чернігівської міської ради, Сахнівська сільська рада Менського району Чернігівської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Позов обґрунтований тим, що з 25 вересня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2013 року. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Позивач разом із сином зареєстровані по [ADDRESS] , також він є співвласником 1/6 частини вказаної квартири. 14 березня 2014 року він одружився з [PERSON] , якій на праві власності належить квартира по [ADDRESS] . Дитина проживає разом з відповідачем, яка, на відміну від нього, не забезпечена на праві власності житлом, постійно проживають з дитиною на орендованих квартирах, що, на думку, позивача, унеможливлює створення дитині належних умов проживання, виховання, навчання та розвитку. Останні три роки дитина почала більше часу проводити з батьком, є більш схильною до нього, ніж до матері, виявляє намір змінити своє місце проживання та почати постійно проживати разом із батьком. Вважає, що місце проживання дитини має бути визначено разом з ним, оскільки він є працездатним, офіційно працевлаштований, у фінансовому плані є стабільно забезпеченою особою, має постійний стабільний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно, саме він займається вихованням та розвитком спільного сина, що підтверджується письмовими доказами, а саме водить сина на секцію рукопашного бою, відвідує батьківській збори, бере активну участь у житті дитини. З експертних досліджень дитячого сімейного психолога Аніщенко О.О. від 18 січня 2018 року та 05 жовтня 2020 року вбачається, що дитина виявляє прихильність до батька, саме батько є людиною, яку дитина хоче завжди бачити поруч, батько надає моральну та емоційну підтримку, організовує дозвілля, створює середовище для розвитку особистості дитини. [PERSON] займає виважену батьківську позицію, що свідчить про можливість повноцінного і гармонійного розвитку та виховання сина. Ставлення дитини до матері є забарвлене позитивними емоціями, проте емоційна прихильність нестійка. Позивач, посилаючись на Конвенцію про права дитини, Закон України «Про охорону дитинства», положення статтей 150, 155, 160, 161 СК України, просить визначити місце проживання дитини разом з батьком. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, підготовче засідання призначено на 24 грудня 2020 року. 29 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позиву, посилаючись на те, що їх спільний з позивачем син [PERSON] спілкується з батьком, залишається у вільний від школи час на вихідні у батька, вона перешкод в цьому не чинить. Вважає, що в позовній заяві позивач зазначає неправдиві відомості відносно того, що саме батько займається вихованням та розвитком дитини, оскільки син проживає з нею і вона також бере активну участь у вихованні сина, належну увагу приділяє його навчанню, систематично відвідує школу. Під час спілкування з сином, останній зазначає, що хоче жити з нею, а до батька приходити на вихідні та на канікули. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судово-психологічну експертизу, зупинено провадження у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі та призначене підготовче засідання на 30 жовтня 2023 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2023 року відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача на 17 листопада 2023 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від17 листопада 2023 року відкладено підготовче засідання на 01 грудня 2023 року у зв`язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Березнянську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2023 року відкладено підготовче засідання на 09 січня 2024 року у зв`язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Чернігівську міську раду, як орган опіки та піклування, та витребувано висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2024 року відкладено підготовче засідання на 12 лютого 2024 року та повторно витребувано у Чернігівської міської ради, як органу опіки та піклування, висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року відкладено підготовче засідання на 01 березня 2024 року у зв`язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Іванівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області, як орган опіки, та витребувано висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком. 01 березня 2024 року відкладено підготовче засідання на 03 квітня 2024 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснив, що син [PERSON] проживає разом з ним з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, тобто з 24 лютого 2022 року, а матір дитини виїхала за кордон, з дитиною спілкується в телефонному режимі час від часу, на даний час повертатися в Україну не планує. Він із сім'єю проживає у с. Анисів Чернігівського району, де [PERSON] ходить до школи, за час проживання з ним син став краще навчатися, став більш відкритим до спілкування з однолітками. На думку позивача, відповідачка останнім часом ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки майже не надає матеріальну допомогу на утримання сина, інколи перераховує на картку дитини по 300 грн, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, майже не цікавиться його життям та дуже рідко спілкується з ним. Уже більше двох років [PERSON] проживає разом з ним, називає його дружину мамою, у [PERSON] склалися добрі та дружні стосунки з його дружиною та сином дружини від першого шлюбу. Позивач просив визначити місце проживання дитини разом з ним. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у заявах по суті справи, поданих до суду. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 25). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (том 1 а.с. 27). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2014 року визначено місце проживання дини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 28-32). Рішенням Менського районного суду від 13 жовтня 2014 року визначено [PERSON] час на спілкування з сином [PERSON] з 17 год. 00 хв. кожної п`ятниці до 18 год. 00 хв. кожної суботи (том 1 а.с. 33-34). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.36). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] належить до 1/6 частці у вказаній квартирі (том 1 а.с. 37-40). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 березня 2014 року (том 1 а.с.41). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2013 року [PERSON] придбала у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.42-48). З копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 01 вересня 2017 року працює інженером-землевпорядником у Дочірньому підприємстві «Водземпроект» у місті Чернігові, має постійний стабільний заробіток (том 1 а.с. 50-51). За місцем роботи у Дочірньому підприємстві «Водземпроект» [PERSON] характеризується позитивно (том 1 а.с. 55). З 2018 року [PERSON] є членом громадської організації «Всеукраїнський громадський актив України», бере активну участь у діяльності Громадської організації щодо її підтримки дітей та молоді, є вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, успішно справляється зі своїми посадовоми обов'язками (том 1, а.с. 57). Відповідно до довідки ГО СК «Октант» від 10.11.2020 [PERSON] відвідує секцію рукопашного бою з липня 2020 року, активно бере участь у змаганнях, дитина має здібності у спорті. До спортивного клубу його приводить батько, який відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини, вчасно сплачує членські внески, купує форму та екіпіровку необхідну для занять (том 1, а.с. 56). За повідомленням служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради від 25.10.2017 перевірити умови проживання, виховання та здоров`я [PERSON] , який проживає з матір`ю по [ADDRESS] , не виявилось можливим, оскільки спеціалістами служби неодноразово здійснювались виїзди за вказаною адресою, але жодного разу матері та дитини вдома не було (том 1 а.с. 64). Згідно з розрахунком про стан заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] , станом на 01.10.2020 заборгованість відсутня (том 1 а.с. 67). Згідно з характеристикою, виданою ФОП [PERSON] на [PERSON] , остання з 07.08.2019 працює оператором інформаційно-телекомунікаційних мереж, за місцем роботи характеризується позитивно, має стабільний заробіток (том 1 а.с. 138, 139). Згідно з характеристикою на [PERSON] , учня 3-Г класу Чернігівської ЗОШ I-III ступенів, батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини, мати учня систематично відвідує школу, вчасно сплачує за харчування [PERSON] у шкільній їдальні (том 1 а.с. 141). Згідно з витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 29.04.2022 №34, [PERSON] мобілізований та проходить військову службу у ЗСУ (том 2 а.с.48). За місцем проходження служби [PERSON] характеризується позитивно (том 2 а.с. 49). Згідно з характеристикою на [PERSON] , учня 6 класу Анисівського ліцею ім.. І.Я. Франка Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] навчається у школі з жовтня 2023 року, зарекомендував себе як дисциплінований учень. Батько приділяє належну увагу вихованню сина та разом з дружиною, [PERSON] , постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Мати хлопця, [PERSON] , участі у вихованні дитини не бере (том 2 а.с. 50). Згідно з Актом фіксації фактичного проживання дитини разом з батьком в період військової агресії від 31 травня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , в період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2022 року, малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з батьком - [PERSON] , який матеріально утримує дитину, піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток (том 2 а.с. 51). Згідно з Актом фіксації фактичного проживання дитини разом з батьком в період військової агресії від 30 жовтня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , в період з 24 лютого 2022 року по 30 жовтня 2023 року, малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] ,фактично проживає разом з батьком - [PERSON] (том 2 а.с.52). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 27 листопада 2023 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає (том 2 а.с.70). Згідно з висновком органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», затвердженим рішенням виконкому Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 02 квітня 2024 року №58, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , з урахуванням думки дитини, як такої, що досягла десяти років, за адресою: [ADDRESS] (том 2 а.с. 147-150, 169-172). При прийнятті рішення органом опіки та піклування було враховано наступне. Згідно з довідкою Анисівського ліцею ім. І.Я. Франка Чернігівського району Чернігівської області №27/24 від 04 березня 2024 року та характеристикою, [PERSON] зарахований до ліцею в жовтні 2023 року, навчається у 6 класі, батько приділяє належну увагу вихованню сина та разом з дружиною, [PERSON] , постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, [PERSON] слідкує за оцінками та виконанням домашніх завдань, у приватних розмовах [PERSON] називає її мамою. Мати хлопця, [PERSON] , участі у вихованні дитини не бере (том 2 а.с. 151-152). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 05 березня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , у будинку проживають [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 1982 року народження, [PERSON] , 2005 року народження; відносини в родині дружні, доброзичливі, на час відсутності батька, який служить в ЗСУ, вихованням та доглядом за [PERSON] займається дружина. При спілкуванні з [PERSON] він виказував прихильність, довіру до [PERSON] . Відносини зі старшим братом - сином [PERSON] від першого шлюбу, дружні, діти люблять кататися на велосипедах. За місцем проживання створені усі належні умови для проживання та виховання малолітнього [PERSON] (том 2 а.с.153-156). Згідно з довідкою №31 від 06.03.2024, наданою сімейним лікарем, дитина, [PERSON] , здорова, сином опікується батько [PERSON] , матір дитини жодного разу лікар не бачив (том 2 а.с. 157). Відповідно до довідки-характеристики Анисівського старостинського округу №92 від 05.03.2024, [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] , [PERSON] навчається в 6 класі Анасивського ліцею; [PERSON] проходить службу у ЗСУ, дружина ФОП, сім'я дружна, відносини добрі (том 2 а.с. 158). З експертних досліджень дитячого сімейного психолога Аніщенко О.О. від 18 січня 2018 року та 05 жовтня 2020 року вбачається, що дитина виявляє прихильність до батька, саме батько є людиною, яку дитина хоче завжди бачити поруч, для якого дитині хочеться робити щось хороше, з яким він готовий розділяти як радісні новини і свої успіхи, так і неприємності. Ставлення дитини до матері є забарвлене позитивними емоціями, проте емоційна прихильність нестійка. Батько надає дитині моральну та емоційну підтримку, організовує дозвілля, створює середовище для розвитку особистості дитини. Виховання з боку батька в цілому благополучне, турбота і опіка гармонійна. [PERSON] схвалює інтереси і плани сина, намагається допомогти в усьому, встати на його точку зору в спірних питаннях, намагається бути з ним на рівних, позитивно оцінює його інтелектуальні і творчі особливості., поважає індивідуальність дитини, займає виважену батьківську позицію, що свідчить про можливість повноцінного і гармонійного розвитку та виховання сина (том 1 а.с. 58-63). Відповідно до висновку експерта № 5944/5945/21-61 від 18.09.2023 за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи визначено, що конфліктна сімейна ситуація між батьками малолітнього [PERSON] тривалий час була для нього стресовою, мала негативний вплив на його емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя - засмучувала, викликала тривогу, побоювння, відчуття нестабільності тощо. Індивідуально-психологічні особливості батька малолітнього [PERSON] особливості його виховної поведінки, позитивним чином впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. Соціально-підтримуюче оточення для дитини утворює її батько, а також, що поточна сімейна ситуація сприяє успішній адаптації [PERSON] та позитивним чином впливає на його емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя. Вплив з боку батька дитини щодо формування негативної думки про матір дитини та на формування думки щодо місця проживання, відсутній. Умови виховання, створені батьком мають гармонійний та конструктивний вплив на психологічний стан та розвиток малолітнього [PERSON] , позитивний прогноз стосовно подальшого розвитку дитини. Малолітній [PERSON] під час дослідження виказав більшу прихильність до батька - [PERSON] .. Прихильність малолітнього [PERSON] до батька - [PERSON] не має залежності від матеріального забезпечення останнього та обсягу наданих ним дитині матеріальних благ. [PERSON] , ураховуючи його індивідуально-психологічні особливості, емоційний стан, вік, рівень розумового розвитку та інтереси здатний самостійно свідомо визначитись, з з ким із батьків він бажає проживати постійно та висловив своє бажання проживати разом із своїм батьком - [PERSON] (том 1 а.с. 243-251). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Спір виник щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону). Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на норми, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд має з`ясувати, чи виконала відповідачка обов`язок доведення обставин, за наявності яких суд має право відмовити у визначенні місця проживання дитини з батьком, чи довів позивач, що проживання дитини з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Суд встановив, що на час звернення до суду з позовом дитина проживала з матір`ю. У судовому засіданні встановлено, що син сторін - [PERSON] з 24 лютого 2022 року проживає з батьком, оскільки відповідач від початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України передала дитину позивачу, а сама виїхала за кордон. Після цього дитина не бачилася з матір`ю жодного разу, спілкується по телефону час від часу. В судовому засіданні допитано дитину та встановлено, що він з першого дня війни проживає з батьком, з його дружиною, яку він називає мамою, та братом у с. Анисів Чернігівського району, де ходить до школи, там в нього з`явилось багато друзів і він хоче продовжувати проживати з батьком. З мамою спілкується по телефону один раз на місяць, розмови не тривалі, в основному йому телефонує мама, він їй не телефонує. Зі слів мами вона проживає в Австрії, кличе до себе погостювати, але він не хоче їхати до мами, не довіряє їй, боїться, що вона не відпустить його назад до батька, а він не хоче його втратити. За час проживання з батьком він став краще навчатися у школі, з навчанням йому допомагає мама - дружина батька. У нього гарні стосунки з братом. З батьком мають плани на майбутнє, зокрема, після війни побувати за кордоном. Коли проживав разом з мамою, то також мало з нею спілкувався, оскільки вона весь час була зайнята за комп`ютером, працювала, а він весь цей час проводив в телефоні. Суд, детально вивчивши зміст висновку психолога, та, проаналізувавши інші докази у справі, встановив, що дитина в цілому позитивно ставиться як до матері, так і до батька, разом з тим дитина висловлює своє бажання проживати з батьком. Позивач не довів того, що відповідачка на час проживання з дитиною не дбала про здоров`я хлопчика чи не брала участі у його вихованні. Навпаки, документи зі школи, спортивного клубу, підтверджують, що на час звернення до суду обоє батьків брали однакову участь у житті хлопчика. Водночас з тим, на час розгляду справи обставини щодо участі обох батьків у вихованні дитини змінились таким чином, що в інтересах дитини необхідно змінити місце проживання дитини в судовому порядку на користь батька. На час вирішення спору дитина більше двох років проживає з батьком та фактично пристосувалась до іншого постійного оточення і сім`ї, що є однією з переваг на користь визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на те, що хоча дитина протягом більшого часу була під контролем та впливом матері, вона, надаючи пояснення психологу, віддавала перевагу на користь визначення постійного місця проживання з батьком. Враховучи норми Конвенції про права дитини щодо забезпечення її якнайкращих інтересів та безпеки і права на життя, введення в Україні воєнного стану, перебування дитини з матір`ю за кордоном було б більше безпечнішим, але відповідач залишила дитину з батьком, а сама виїхала за кордон, куди кличе дитину лише погостювати, а не проживати разом з нею. Згідно з мотивувальною частиною висновку психолога від 18 вересня 2023 дитина почуває себе більш комфортно біля батька, а не з мамою, надає категоричну відповідь, що до матері їхати не хотів би, що хоче залишитись із батьком та всіма іншими членами родини, що проживають з ними разом, що він добре адаптувався вже до саме такої ситуації, його вона влаштовує, йому комфортно, інтересно, він має добрі і дружні стосунки з новою дружиною батька, а також з її сином [PERSON] , котрий йому як старший брат зараз; щодо проживання з мамою [PERSON] наголошує, що з нею він вже пожив багато, і тепер хоче пожити поряд з батьком. Суд виходить з того, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6). Суд дійшов висновку, що позивач надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків. Враховучи норми Конвенції про права дитини щодо забезпечення її якнайкращих інтересів, її права бути заслуханою, бажання самої дитини, якій виповнилося 12 років на час ухвалення рішення, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову. Згідно з частиною третьою статті 160 СК України [PERSON] з 14 років сам визначатиме, з ким із батьків йому проживати. Необхідно зазначити, що у справі відсутні докази, які б дозволили дійти висновку, що визначення місця проживання дитини з матір'ю, що фактично призводить до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. Дитина прижилася в новому середовищі, тому змінювати її місце проживання вагомих підстав немає. У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Крім того, у кожній зі справ, яка стосується інтересів дитини, суд виходить із найкращих її інтересів з урахуванням усіх обставин справи, які у кожній конкретній справі є різними. З огляду на викладене, суд виходить з того, що проживання малолітнього сина з батьком відповідатиме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме як психологічному, так і фізичному його розвитку. Дитина, якій виповнилося 12 років, виявила бажання залишатись з батьком, що має переважне значення для остаточного висновку про найкращі її інтереси. Позивач не довів, що проживання дитини з ним відповідатиме її інтересам. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви до суду у розмірі 840,80 грн, а також судові витрати, пов`язані із залученням експертів та проведення експертизи у розмірі 43016, 40 грн. Кеpуючись статтями 150-152, 160, 161 Сімейного кодексу України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved