Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миронівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із відповідачкою з 02.08.2017 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З 13.03.2022, з часу коли позивач призваний на військову службу до Збройних Сил України, відповідачка знайшла собі іншого чоловіка та проживає з ним. Відповідачка свого сина відвідує зрідка, не приділяє увагу синові і практично весь час проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Також останнім часом відповідачка зловживає алкоголем. Матеріальним забезпеченням та вихованням сина займається виключно позивач і допомагає йому його рідна сестра. На час коли позивач перебуває на військовій службі, з сином проживає його сестра. Позивач переконаний, що дитина повинна проживати разом з батьком за його місцем проживання, він має всі необхідні для цього умови. У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його реєстрації та проживання. Ухвалою судді від 04.01.2024 провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.01.2024, відкладено підготовче засідання та витребувано від виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 21.02.2024 до суду надійшов від виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26.02.2024 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [INFO] , а також задоволено клопотання представника позивача про залучення до справи додаткових доказів. Вказаною ухвалою суду було також закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач, явку якої у судове засідання судом було визнано обов`язковою, жодного разу до суду не з`явилася. Про дату і час судових засідань, які призначалися на 19.03.2024, 03.04.2024, 25.04.2024 повідомлялася належним чином, про, що свідчать докази наявні у матеріалах справи. Вказана поведінка відповідачки, на думку суду, свідчить про явне зловживання своїми процесуальними правами. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Мушенок М.Ю. у судовому засіданні, 19.03.2024, надала суду пояснення та додаткові докази, згідно яких органом опіки і піклування на виконання ухвали суду було проведено перевірку умов проживання дитини, витребувано інформацію з сільської ради за місцем проживання сім`ї, освітнього закладу де навчається дитина, та лікувального закладу. На основі зібраної інформації орган опіки та піклування дійшов висновку про відсутність спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини. Крім того, уже після складання висновку працівники органу опіки і піклування разом із соціальними службами виїжджали за місцем проживання сім`ї, мали розмову з дитиною, яка нарікань на дії матері не висловила, висловила бажання проживати, разом із батьком і мамою. На той час позивач був у відпустці вдома. У сільській раді староста села повідомила їм, що позивач з відповідачем напередодні, разом відвідували сільську раду, з метою оформлення пільг, як учаснику бойових дій. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [INFO] [PERSON] у судовому засіданні, 19.03.2024, при вирішенні спору покладався на розсуд суду, додаткових пояснень не надав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є рідною сестрою позивача, а відповідно відповідачка приходиться їй невісткою. Зазначила, що на даний час її брат [PERSON] проходить службу у лавах Збройних Сил України за мобілізацією. З невісткою вона має складні стосунки, які особливо погіршилися після смерті її матері. Зазначила, що вона не знає де на даний час проживає [PERSON] , оскільки вдома вона з`являється рідко та постійно вимагає грошей. Погрожувала, що забере дитину. З часу, як брата було мобілізовано, малолітній син сторін [PERSON] проживає з нею, та з її сестрою, вони дбають про дитину. На уточнююче запитання повідомила, що на початку березня 2024 року, коли до оселі її брата приїздили працівники органу опіки і піклування, її брат був вдома, у відпустці, а вона сама перебувала закордоном, тому ніяк не може прокоментувати ту обставину, що брат та невістка, разом відвідували сільську раду, як і те, що під час опитування, дитина жодних нарікань на дії матері не висловлювала. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на таке. Судом встановлено, що з 02.08.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.05.2019 Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 11). Згідно копії ухвали Миронівського районного суду Київської області від 02.01.2024, у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У сторін від зареєстрованого шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2017 Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №160 (а.с. 12). Відповідно до довідки та характеристики Грушівської гімназії Ржищівської міської ради, син сторін [PERSON] , навчається у 1 класі Грушівської гімназії Ржищівської міської ради Київської області з 01.09.2023. За час навчання зарекомендував себе з позитивного боку. Зовні охайний, шкільним приладдям забезпечений, має схильність до гуманітарних наук. На уроках завжди активний, приймає участь у груповій роботі (а.с. 98-99). Згідно довідки Грушівського старостинського округу виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області №02-02-08/616.2 від 07.03.2024, за період 2023-2024 ні від батька, ні від родичів родини, ні від жителів села Грушів, ні від дирекції Грушівської гімназії, в тому числі класного керівника [PERSON] , 2017 року народження, ні від медичних установ та працівників, ні від сусідів до старости, інформації щодо вчинення матірю [PERSON] насильства по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , 2017 року народження, не надходило (а.с. 101). Сторони по справі та їх син, зареєстровані за однією адресою, а саме за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сімї (а.с. 13). Згідно довідки військової частини [NUMBER] № 698/ШВЧ/2 від 24.05.2022, позивач [PERSON] з 13.03.2022 призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 [INFO] , зарахований до списків особового складу наказом командира військової частини [NUMBER] №2 від 13.03.2022 (а.с. 14). Згідно Висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ржищівської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначено, що з наявних документів, а саме: довідки про склад сім`ї від 05.12.2023 №14/04-02-04-378, громадянин [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та до складу його родини входять, [PERSON] , 1987 року народження - дружина, [PERSON] , 2017 року народження - син, [PERSON] , 2009 року народження - дочка дружини, проживає без реєстрації. Відповідно до інформації, наданої старостою Грушівського старостинського округу (лист від 06.02.2024 №14/04-02-02), родина [PERSON] та [PERSON] характеризується позитивно, шкідливих звичок не мають, на час військової служби батька [PERSON] , догляд за дітьми [PERSON] та [PERSON] здійснює мати [PERSON] . Згідно інформації\~відділу освіти\~виконавчого комітету\~Ржищівської міської\~ради Київської\~області (лист\~від 06.02.2024\~№43/01/27),\~догляд за\~малолітнім [PERSON] \~здійснюють сестри\~батька дитини\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~вони приводять\~та забирають\~дитину зі\~школи. Мати [PERSON] останнім часом не займається вихованням дитини, декілька разів забирала дитину зі школи, на телефонні дзвінки не відповідає, про причини поведінки не повідомляє, жоден з батьків останнім часом не приймає участі у батьківських зборах. Згідно інформації КНП «Ржищівський міський центр первинної - медико санітарної допомоги» Ржищівської міської ради Київської області (лист від 07.02.2024 № 23), дитина перебуває на обліку в лікаря-педіатра протягом останніх трьох років. На прийом до лікаря-педіатра дитину регулярно приводить мати [PERSON] (батько перебуває на службі в ЗСУ). Згідно висновку\~оцінки потреб\~сім`ї,\~наданим фахівцем\~із соціальної\~роботи Ржищівського\~міського територіального\~центру соціального\~обслуговування (надання\~соціальних послуг),\~потреби дитини\~задоволено в\~повному обсязі.\~Дитина бажає\~проживати разом з батьком та матір`ю. Згідно акту обстеження умов проживання від 07.02.2024, складеного комісією у складі: начальника служби у справах дітей та сім`ї, головного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї, старости Грушівського старостинського округу виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області та фахівця із соціальної роботи Ржищівського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), у будинку за місцем реєстрації батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , 1987 року народження - мати; [PERSON] , 1975 року народження - батько, зареєстрований, але на даний час проходить військову службу в ЗСУ; [PERSON] , 2017 року народження - син; [PERSON] , 2009 року народження - дочка [PERSON] Будинок складається з 3 кімнат, кухні, коридору та веранди. Опалення газове, будинок електрифікований, зі зручностями, є водопостачання та водовідведення, кімнати умебльовані, в наявності побутова техніка, одяг та речі у задовільному стані. Для виховання та розвитку дитини створені необхідні умови для проживання. Дитина проживає в одній кімнаті з матір`ю, має окреме спальне місце, облаштована ігрова кімната, у дитини є одяг, взуття згідно віку та відповідно до сезону. Згідно довідки військової частини Міністерства оборони України від 24.05.2022 року №698/ШВЧ/2, солдат [PERSON] з 13.03.2022 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 [INFO] . Згідно інформації Піївського старостинського округу виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області (лист від 08.02.2024 №14.07-02-02/14), [PERSON] , 1987 року народження не зареєстрована в селі Пії Обухівського району Київської області. Іншою інформацією старостинський округ не володіє. 12.02.2024 питання про визначення місця проживання дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. На засідання комісії була запрошена мати [PERSON] , яка на засідання комісії не з`явилась, хоча була повідомлена про місце та дату її проведення належним чином. Про причини відсутності не повідомила. Враховуючи той факт, що батько [PERSON] мобілізований та проходить військову службу в Збройних Силах України, а комісією встановлено, що мати [PERSON] здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , 2017 року народження, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ржищівської міської ради Київської області не вбачає спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Надані стороною позивача докази: постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173 КУпАП у справі ЄУ №371/204/24, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173 КУпАП у справі ЄУ №368/231/24, фотокартки на яких вона зображена у сміттєвих баках, та лежачою на вулиці, витяги зі статей в інтернет виданнях (а.с. 55-67) безсумнівно, характеризують відповідачку з негативної сторони, як особистість. Однак, ніяким чином не свідчать про невиконання нею свої батьківських обов`язків по відношенню до спільної дитини сторін. Надані докази, окрім постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, на переконання суду носять ознаки штучності та не є беззаперечними, адже роздруківки статей з інтернету, зроблені по-суті з анонімних невідомих суду джерел. На наданих фото відповідачка охайно одягнена, в чистій одежі, без ознак алкогольного чи іншого сп`яніння. Вказане наводить суд на думку, що створювалися ці докази спеціально для їх надання до суду з метою створити негативний образ відповідачці. Натомість згідно висновку органу опіки і піклування, зробленого на основі зібраної інформації про родину для виховання\~та розвитку\~дитини створені необхідні умови для проживання. Дитина проживає в одній кімнаті з матір`ю, має окреме спальне місце, облаштована ігрова кімната, у дитини є одяг, взуття згідно віку та відповідно до сезону. Враховуючи той факт, що батько [PERSON] мобілізований та проходить військову службу в Збройних Силах України, а комісією встановлено, що мати [PERSON] здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , 2017 року народження, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ржищівської міської ради Київської області не вбачає спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Покази свідка [PERSON] , суд також сприймає критично, оскільки вона не є безсторонньою особою. Під час надання пояснень визнала, що має з відповідачкою складні стосунки, які особливо погіршилися після смерті її матері, натомість із братом має гарні стосунки на час проходженням ним служби в лавах Збройних Сил України, дбає про його дитину, приймає участь у її догляді та вихованні. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1\~ст.\~161\~СК України встановлено,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст.19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, окрім того положення ч. 1\~ст. 161 СК, вказують на необхідність з`ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В частині 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що діє з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави - учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її згоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтями\~8,\~11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402\~визначено: «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного із них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вихованням в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України » від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд по правам людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789 - ХІІ визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень абзацу 2 принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1386 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Також при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Необхідно враховувати принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцію про права дитини, ратифіковану постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789 - ХІІ, та положення національного законодавства. Декларація, прийнята резолюцією 1386 ( XIV ) Генеральної Асамблеї ООН - це міжнародний договір у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів та\~Закону України « Про міжнародні договори України». Вона встановлює основні принципи в сфері забезпечення прав дитини. У свою чергу Конвенція про права дитини є міжнародним договором, приєднавшись до якого у 1991 році, Україна взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов`язкове. Конвенція про права дитини ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов`язання для країн - учасниць. Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько ( - ки ) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При вирішенні даного спору суд враховує також правову позицію Верховного суду викладену у постанові від 13.06.2022 у справі №766/17903/19 https://reyestr.court.gov.ua/Review/104748139, згідно якої під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Досліджені судом\~докази в\~сукупності та\~кожен доказ\~окремо,\~свідчать,\~що на\~час розгляду\~справи сторони\~вимушено проживають\~окремо,\~у зв`язку\~із мобілізацією\~позивача.\~Відповідач дбає\~про дитину,\~відвідує з\~нею лікарню,\~у догляді\~за дитиною\~приймають участь\~також сестри\~позивача.\~Згідно висновку\~оцінки потреб\~сім`ї,\~наданим фахівцем\~із соціальної\~роботи Ржищівського\~міського територіального\~центру соціального\~обслуговування (надання\~соціальних послуг),\~потреби дитини\~задоволено в\~повному обсязі.\~Дитина бажає\~проживати разом з батьком та матір`ю. На переконання суду стороною позивача не надано беззаперечних та неспростовних доказів, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також тієї обставини, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідає інтересам самої дитини. З огляду на зазначене, та виходячи в першу чергу з інтересів та потреб дитини, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю позовних вимог щодо необхідності визначення місця проживання дитини саме з батьком. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 141, 157, 160-161 СК України, ст. 29 ЦК України,

Outcome: dismissed