Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

11 грудня 2023 року орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, який діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовом, який був згодом уточнений, про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання цієї заяви, та з вимогою про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [INFO] . [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , зареєстрували шлюб у Ленінському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізької міської управління юстиції, під час якого народились [PERSON] . [INFO] який на теперішній час проживає з матір`ю та [PERSON] , [INFO] , від якого відмовилися у зв`язку з сімейним станом та важким матеріальним становищем. Сімейне життя не склалося, чоловік з дружиною часто сварилися. не знаходили порозуміння. У 2016 році [PERSON] , пішов з родини. У 2017 році іноді відвідував сина, інколи давав гроші на утримання дитини. Постійного місця роботи не мав. стабільного доходу не було. На даний час з дитиною не спілкується,не приймає участь у його вихованні, про фізичний та психічний стан здоров`я не піклується, долею дитини не цікавиться, зі службою (управління) у справах дітей не співпрацює, на даний час місце знаходження батька не відомо. Таким чином. батько ніяк не піклується про свого сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі. не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини його навчанням, підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на його розвиток як складову виховання не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Отже. відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. У 2016 році мати [PERSON] теж самоусунулась від виховання дитини, не виконувала своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього, не брала участь у вихованні дитини, вела аморальний образ життя, зловживала спиртними напоями, будь які отримані кошти одразу йшли на розваги. Фактично вихованням та утриманням дитини займалася баба [PERSON] , котра і подала позовну заяву до суду про позбавлення батьків батьківських прав, справа №334/3008/16 від 09.09.2016 року. [PERSON] надала батькам шанс та позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] залишила без розгляду. За результатами проведених профілактичних заходів мати змінили своє ставлення до виховання дитини та почала приділяти належну увагу малолітньому. Але це було не надовго, через декілька місяців намагання батьків покращити життя дитини зійшли нанівець. Батько не приділяв належної уваги дитині, інколи бачився з сином, виділяв на утримання дитини незначну кількість грошей котрі мати одразу пропивала. Мати не виявляла жодної турботи до дитини, пропадала з дому на декілька діб без попередження. зловживала спиртними напоями. За відсутністю постійного доходу зв`язку зі звільненням мати зняла з дитини натільний хрестик з ланцюжком та здала його до ломбарду. Бабі [PERSON] довелося знову представляти інтереси дитини та займатися вихованням малолітнього. 19.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] , було притягнуто адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Співпрацівниками СЮП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відносно до [PERSON] був складений адміністративний протокол N? 714843 за ч. 1 ст. 184 КУпАП. З батьками було проведено профілактичну бесіду, але позитивного результату це не дало. Мати [PERSON] , взагалі не цікавилася сином, замість того щоб займатися дитиною, вона намагалася влаштувати своє особисте життя, не приділяла малолітньому належної уваги, не ночувала вдома по декілька діб, зловживала спиртними напоями, займалася крадіжками. [INFO] [PERSON] народила [PERSON] . З батьком дитини - [PERSON] . [INFO] , створили окрему сім`ю. Малолітнім [PERSON] займалася баба [PERSON] та рідна тітка малолітнього [PERSON] , [INFO] . 23.02.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням суду (справа №334/414/18). 10.10.2018 року інспектором СЮП Дніпровського відділу поліції ГУНП о 10:30 на Великому Лузі схил Велика Балка у садовому товаристві було знайдено немовля [PERSON] , якого [PERSON] загубила під час розваг та зловживання спиртними напоями з друзями. Дитину було доставлено за «актом управління Національної поліції України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» до КУ «ЗМБДЛ N?5» у інфекційно-боксове відділення з діагнозом: ГРВІ, атопічний дерматит. Дитина була повернена до родини при умові що [PERSON] закодується та виправиться. Але вже 01.11.2018 року служба отримала повідомлення від дільничного лікаря на дільниці № 18 в амбулаторії № 10 про те, що батьки на прийом до лікаря-педіатра дільничного з дитиною з`являються не регулярно, рекомендації виконують не в повному обсязі. На профілактичні щеплення з дитиною з`являються не систематично. Після зауважень та профілактичної бесіди батьки тимчасово виправилися та почали займатися вихованням дітей, але ненадовго. Згідно повідомлення від ЗМР Департаменту освіти і науки ТВО Дніпровського району дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №221 «Пілот» від 06.03.2020 №01-21-/38 малолітній [PERSON] не зміг відвідувати дитячий заклад у зв`язку з відсутністю необхідних профілактичних щеплень. Згідно листа від 24.03.2020 року № 690/01-04 від «ЦПМ-санітарної допомоги № 9» медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень у дитини не має. Тобто батьки знов не виконали свої обов`язки. 3 січня 2020 року [PERSON] знов почала зловживати спиртними напоями. Припинила займатися вихованням дітей та почала вести асоціальний спосіб життя. Рідна тітка малолітнього [PERSON] забрала дитину [PERSON] мешкати до себе у родину. 24.10.2020 року з письмового пояснення співмешканця [PERSON] стало відомо. що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, малолітню дитину [PERSON] залишає одного дома, не годує його, не займається вихованням дитини. Мати пиячить. веде аморальний образ життя, ніде не працює, розвитком. вихованням та лікуванням малолітніх не займається, розважається з друзями,не звертає увагу на те, що дитина [PERSON] залишається без батьківської уваги та піклування. Після зауважень та профілактичної бесіди з [PERSON] вона не надовго виправилася та почала займатися вихованням [PERSON] . 01.01.2022 року, [PERSON] , знаходячись в гостях у рідного дядька за місцем його мешкання, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, зайшла до зали. знаючи місце зберігання грошових коштів. та вкрала кошти (кваліфікуються за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) справа № 334/266/22, провадження № 1-кп/334/428/22.). 03.01.2023 з письмового пояснення [PERSON] та письмового пояснення [PERSON] при спілкуванні зі спеціалістами служби стало відомо, що [PERSON] знову почала пиячити, красти цінні речі, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, розвитком, вихованням та лікуванням малолітніх не займається, залишає малолітнього [PERSON] без догляду дорослих самого вдома. 06.01.2023 року згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього [PERSON] було вилучено з родини (мати залишила дитину на тривалий час самого вдома, чим завдала загрозу життю та здоров`ю сину) та влаштовано на повне державне забезпечення до КНП «Міська дитяча лікарня № 5» 3МР. Батько дитини [PERSON] на той час знаходився в лавах ЗСУ. В помешканні за адресою: [ADDRESS] . м. Запоріжжя антисанітарні умови. Умови проживання незадовільні, в помешканні дуже брудно, уся квартира захаращена. розбиті меблі, розкидані речі. відсутня постільна білизна, обірвані штори, шпалери, повна антисанітарія та сморід, відсутня гаряча вода тощо. Складні життєві обставини носять затяжний характер. Зі слів сусідів, мати постійно зловживає алкоголем. Дитину було вилучено з родини. [PERSON] повідомила, що проходить замісну лікувальну терапію від алкогольної залежності. Спеціалістами служби було проведено профілактичну бесіду та порекомендовано звернутися до кваліфікованого психолога. [PERSON] орендувала квартиру в січні 2023 року за адресою: [ADDRESS] . Дітей було повернено матері. Але з власниками помешкання сталося непорозуміння щодо виниклої заборгованість за послуги, постійних сварок з сусідами та скарг сусідів на дітей, які залишалися без піклування батьків. В травні [PERSON] разом з дітьми переїхала до свого помешкання. Дітьми не займається. їжі для дітей не має. в квартирі безлад та антисанітарія. В серпні місяці до служби (управління) у справах дітей надійшло повідомлення про родину [PERSON] /Гава/Беспалових від Запорізького ЗМЦСС про вчинення психологічного, психічного та фінансового насилля. [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , повідомила спеціалістам, що вже не один день потерпає від психологічного, фізичного та економічного насильства з боку молодшої доньки, [PERSON] та онуки [PERSON] , також повідомила, що неодноразово викликала на них поліцію. Для того щоб забезпечити себе від різного роду насильства з їхньої сторони, жінка встановила в свої кімнаті залізні двері. Також [PERSON] повідомила, що жінки постійно вживають алкогольні напої, поводять себе неадекватно та крадуть цінні речі. Сама ж онука [PERSON] не займається вихованням дітей. Фахівцями ЗМЦСС було зазначено, що в помешканні недотримані санітарно-гігієнічні норми, а саме: брудно, наявні ознаки сирості, грибка, розбиті меблі, двері. вибиті вікна. Також службою (управлінням) у справах дітей було зроблено звернення до національної поліції України ГУНП в Запорізькій області Запорізьке районне управління поліції з проханням надати інформацію щодо [PERSON] , зі змісту якої встановлено, що 11.06.2023 року було відкрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185КК України, за яким наразі йдеться досудове розслідування; 03.08.2023 року було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 160 КУпАП. [INFO] [PERSON] народила четверту дитину [PERSON] .. Згідно з витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Батьківський потенціал дуже слабкий, мати не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька. Складні життєві обставини родини негативно впливають на стан дітей. їх потреби переважно не задовольняються. Вже вичерпані будь-які заохочення та мотивації щодо виховання дітей. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району винесено питання про відібрання від матері [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. 27.12.2023 року відносно малолітнього [PERSON] , 2023 р.н., було визнано батьківство, внесені зміни до актового запису про народження дитини, а саме зазначений батько - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищезазначеного, беручи до уваги, що [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки відносно малолітнього [PERSON] , а саме: не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток. не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не створили належних житлово-побутових умов для проживання дітей, що негативно впливає або може вплинути на їхній фізичний розвиток. та несе загрозу для життя дітей та здоров`я, з метою захисту прав та інтересів дітей, позивач просить: відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ;стягнути з [PERSON] . [INFO] , аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. починаючи з дня подання цієї заяви. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Вказала, що відповідачі не піклуються належним чином про фізичний розвиток дітей, не цікавляться їх здоров`ям, не створили належні умови для проживання та виховання малолітніх. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що намагається приділяти дітям увагу, проте не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа [PERSON] разом з його представником у судовому засіданні не заперечували щодо позовних вимог, позивач надав клопотання про передачу дитини [PERSON] , [INFO] , після його відібрання у матері [PERSON] , на виховання та утримання батька. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, в матеріалах справи міститься письмові пояснення, відповідно до яких підтримує позовну заяву, просить свого сина [PERSON] , [INFO] , передати йому на повне утримання та виховання. Представник третьої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав клопотання про слухання справи за їхньої відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02 березня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 234. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29листопада 2017 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 1161. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27 грудня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис 361. Відповідно до листа начальника СЮП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 28 лютого 2017 року №394/40/-/06-17 встановлено, що 15 лютого 2017 року співробітниками СЮП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол №714843 за ч.1 ст. 184 КУпАП за невиконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , 2013 року. Згідно до відповіді ДНЗ (ясла-садок) Комбінованого типу № 221 «Пілот» Запорізької міської ради Запорізької області від 17 жовтня 2017 року на запит відділу Служби (управління) у справах дітей по Дніпровському району Запорізької міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад з 04 вересня 2015 року по теперішній час, та впродовж вказаного періоду дитиною опікувалась мати [PERSON] , яка підтримує зв`язок з виховним закладом та належним чином виконує батьківські обов`язки. Батько дитини [PERSON] за вищевказаний період до дитячого закладу не відвідувався. 10.10.2018 року інспектором СЮП Дніпровського відділу поліції ГУНП у присутності особи, яка знайшла дитину [PERSON] о 10:30 на Великому Лузі схил Велика Балка у садовому товаристві було знайдено немовля [PERSON] , що зазначається в акті управління Національної поліції України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Згідно до листа КУ «ЗМБДЛ N?5» від 17.10.2018 року № 583/02-13, 10.10.2018 року у інфекційно-боксове відділення дітей раннього віку знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: ГРВІ, атопічний дерматит. З 11.10.2018 року батьки хлопчика [PERSON] та [PERSON] щоденно відвідують дитину. [PERSON] пройшла курс лікування за методом заслуженого лікаря [PERSON] , що підтверджується довідкою лікаря-нарколога від 12.10.2018 року. 01.11.2018 року служба у справах дітей по Дніпровському району отримала повідомлення від головного лікаря КНП «ЦПМСД №9» про те, що на дільниці № 18 в амбулаторії № 10 знаходиться під наглядом [PERSON] , який перебуває на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога з діагнозом «вроджена вада серця». Батьки на прийом до лікаря-педіатра дільничного з дитиною з`являються не регулярно, рекомендації виконують не в повному обсязі. На профілактичні щеплення з дитиною з`являються не систематично. Згідно повідомлення від ЗМР Департаменту освіти і науки ТВО Дніпровського району ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу №221 «Пілот» від 06.03.2020 №01-21-/38, малолітній [PERSON] не зміг відвідувати дитячий заклад у зв`язку з відсутністю необхідних профілактичних щеплень. Згідно листа від 24.03.2020 року № 690/01-04 від «ЦПМСД №9», медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень у [PERSON] не має. Мати відмовилась від щеплень. 06.01.2023 року,згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього [PERSON] було вилучено з родини (мати залишила дитину на тривалий час самого вдома, чим завдала загрозу життю та здоров`ю сину) та влаштовано на повне державне забезпечення до КНП «Міська дитяча лікарня № 5» 3МР, що підтверджується довідкою директору медичного закладу від 10.01.2023 року № 02-13/014. Батько дитини [PERSON] знаходився в лавах ЗСУ. В помешканні за адресою: [ADDRESS] . м. Запоріжжя антисанітарні умови, про що зазначається в акті обстеження умов проживання від 06.01.2023 року. Умови проживання незадовільні, в помешканні дуже брудно, уся квартира захаращена. розбиті меблі, розкидані речі. відсутня постільна білизна, обірвані штори, шпалери, повна антисанітарія та сморід, відсутня гаряча вода тощо. Складні життєві обставини носять затяжний характер. Зі слів сусідів, мати постійно зловживає алкоголем. Дитину було вилучено з родини. Матеріали справи також містять значну кількість письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , зі змісту яких вбачається, що мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, не приймає участі у житті своїх дітей, батько [PERSON] з дитиною [PERSON] не спілкується,не приймає участь у його вихованні, про фізичний та психічний стан здоров`я не піклується, долею дитини не цікавиться, про що сам зазначив у поясненнях. Крім того, відповідно до листів ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 24.01.2023 року № 1734/40-2023 та від 06.10.2023 року №23709/40-2023 встановлено, що [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, ч. 1 ст. 178 КУпАП, ч. 1 ст. 160 КУпАП, та 11.06.2023 року було відкрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України . Орган опіки та піклування дійшов висновку, приймаючи до уваги, що батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, права та інтереси яких повинні бути захищенні у встановленому законом порядку, з метою захисту їх прав та інтересів, вважати за доцільне відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.2 ст.170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. У відповідності до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.12.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень п.2 вказаної Конвенції, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини), а також і в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органу опіки та піклування. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків по вихованню своїх дітей, піклуванню про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту та інше. Суд вважає, що оскільки відповідачка [PERSON] не належним чином займається вихованням своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я та нормальний фізичний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного та гігієнічного догляду, залишення дітей у відповідачки є небезпечним для їх життя та здоров`я, у зв`язку з чим дітей необхідно відібрати у матері без позбавлення її батьківських прав, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наведених обставин, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.12.2023 року до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить їм належний фізичний та моральний розвиток, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідачки. Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо клопотання третьої особи [PERSON] про передачу дитини батьку, суд повідомляє третю сторону, що зазначене питання вирішується у позасудовому порядку шляхом звернення батька з заявою до органу опіки та піклування. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2023 року. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн., а з відповідача [PERSON] слід стягнути 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved