Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва звернулись [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви зазначає, що в договорі міни існує розбіжність у написанні прізвищ, так згідно вказаного договору власники - [PERSON] та [PERSON] , а згідно паспорту вони є « [PERSON] ». Тому, просять суд встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору міни від 17.09.1997 року, посвідченого нотаріально державним нотаріусом 12 КДНК Дмитрієвою Т.М., за реєстровим №1С-346 на квартиру [ADDRESS] .. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року у справі відкрито провадження за загальними правилами. В судовому засіданні представник заявників [PERSON] просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у заяві. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідмолявся належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та його син, [PERSON] є співвласниками в рівних долях квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 17.09.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Т.М. за реєстровим номером №1С-346 (а.с. 5). З Інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» від 19.02.2024 року №5194 вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях) на підсатві договору міни, посвідченого Київською державною нотаріальної конторою №12 від 17.09.1997 року, №1с-346 та зареєстрованого в Бюро 30.10.1997 за реєстровим №4555 (а.с. 6). Згідно паспорта [PERSON] , виданого Ленінградським РУГУ МВС 07.06.2001 року серії [NUMBER], прізвище останнього на український мові вказано - [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до паспорта [PERSON] , виданого Ленінградсбким РУГУ МВС 09.10.1998 року серії [NUMBER], прізвище останнього вказано на українській мові - [PERSON] (а.с. 7). Згідно зі свідоцтва про народження [PERSON] від 08.10.1958 року, актовий запис №163, повторне свідоцтво про народження видане Михайловським с/с, Тацинського району, Ростовської області 13.03.1974 року серії [NUMBER] вказано прізвище на російський мові «[PERSON]» (а.с. 13). Відповідно до свідцотва про народження [PERSON] , який народився [INFO] в м. буча, актовий запис №265, повторне свідоцтво про народження видне 26.02.1987 року Ірпінським міськвідділом РАГС Київської області серії [NUMBER] вказано прізвище на російської мові « [PERSON] » (а.с. 14). 15.02.2024 року [PERSON] , який діє від свого імені та від імені [PERSON] звернувся до привтаного нотаріуса КМНО Науменко М.Г. для посвідчення договору дарування належної їм на праві власності квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотарусом КМНО Науменко М.Г. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки існує розбіжність у написанні прізвищ в документі, а саме згідно договору міни вдасники - [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з Експертного висонвку Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України від 01.03.2024 року №056/373-а у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки документальної факсації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російської мовою. Зокрема, під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ трапляються випадки сплутування літер и/і в основах. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів прізвищ у документах однієї особи або членів однієї родини грунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Для заявників важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт належності правовстановлюючого документа знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявниками та заінтересованою особою не має. Крім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявників вільно розпоряджатися своєю власністю, перешкодою чому є невірне зазначення їх прізвищ в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved