Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Степаняк І.В. звернувся в суд із позовом до Яворівської міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що 20.01.2015 [PERSON] склала заповіт, згідно якого вищевказану квартиру, що належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Яворівською держнотконторою 02.11.1992 за реєстром № 1801 заповіла [PERSON] . Позивач вчасно звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Чопика Ю.С. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом надано письмову відповідь, що у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру таке свідоцтво не видавалось. Так, за спадкодавцем [PERSON] була зареєстрована на праві приватної власності вказана квартира, однак правовстановлюючий документ на квартиру втрачено. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , однак в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити нерухоме майно. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.11.2023\~відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Чопика Ю.С. копію спадкової справи заведеної щодо майна померлої. Ухвалою суду від 07.03.2024\~закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не прибула, однак її представник адвокат Степаняк І.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити. Представник Яворівської міської ради Львівської області, за викликом суду, не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Подав заяву про слухання справи без участі уповноваженого представника, при розгляді справи покадається на розсуд суду. Від приватного нотаріуса приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Чопика Ю.С. надійшло письмове повідомлення про розгляд справи у його відсутності. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Оскільки у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зважаючи на таке. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 12.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. 20.01.2015 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області [PERSON] , за яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві власності (на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Яворівською держнотконторою 02.11.1991 № 1801) квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1091 від 17.02.2022 станом на 31.12.20012 згідно архівних даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Городоцькою держнотконторою 02.11.1992 за реєстром № 1801 та зареєстрованого 20.01.1992 Львівським міжміським бюро технічного інвентаризації в реєстрову книгу № 2, за реєстровим номером 243, сторінка 261. Згідно з відповіді завідуючої Львівським державним нотаріальним архівом на запит нотаріуса щодо видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири: в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, Т.З за 1991 рік на сторінці 108 є запис від 02.11.1991 за реєстровим № 1801 про вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору купівлі-продажу квартири, стороною договору була [PERSON] , 1936 року народження, проживає в смт Немирів. В наряді справ «Договори про відчуження і заставу житлових будинків та документи, на підставі яких вони посвідчувались за 09.01.1991 - 26.06.1991 Яворівської державної нотаріальної контори договір купівлі-продажу квартири 02.11.1991 за № 1801 не виявлений». У зв`язку з цим дублікат договору купівлі-продажу квартири видати неможливо. Згідно із ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст. 1268 ЦК кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Як вбачається\~з відповіді\~приватного нотаріуса\~Яворівського районного\~нотаріального округу\~Чопика Ю.С.\~позивач [PERSON] \~звернулася до\~приватного нотаріуса\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~як спадкоємець\~за заповітом\~після померлої\~ [PERSON] .\~Згідно поданої\~заяви спадщину\~вона прийняла.\~Спадкоємців,\~які мають\~право на\~обов`язкову частку\~згідно ст.\~1241\~ЦК України\~-\~немає.\~Проте приватним\~нотаріусом відмовлено\~спадкоємцю у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на кв. [ADDRESS] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно. Згідно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40264962 - 28.04.2015 приватним нотаріусом Чопиком Ю.С. здійснено реєстрацію спадкової справи за №8/2015, номер у спадковому реєстрі №57394517. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з положень ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого держнотконторою 02.11.1992 за реєстром № 1801 та зареєстрованого 20.01.1992 Львівським міжміським бюро технічного інвентаризації в реєстрову книгу № 2, за реєстровим номером 243, а отже згідно вищезазначених норм закону стала власником цієї квартири, однак вказаний правовстановлюючий документ втрачено та не може бути подано спадкоємцем до нотаріальної контори. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набула або володіла вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Яворівської міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що договір купівлі-продажу, посвідчений держнотконторою 02.11.1992 за реєстром № 1801 втрачений, позивач позбавлена можливості отримати дублікат такого, однак у визначені законом строки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи, які б прийняли спадщину відсутні, відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно заважає позивачу одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України. Враховуючи те, що належним відповідачем у даній справі, яким є Яворівська міська рада Львівської області, права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved