Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач Автогаражний кооператив по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району м. Києва «Вигурівщина-2» через систему «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідачів [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «Автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина-2», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням виконкому Ватутінської районної ради від 10.02.1989 № 134 зареєстровано статут автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва «Вигурівщина-2», який створений з метою надання послуг по організації будівництва та наступній експлуатації гаражів (автостоянок), зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів, переважно членів кооперативу, за рахунок коштів замовника. Членами кооперативу могли бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в місті Києві, мають транспортні засоби, що належать їм на праві особистої власності тощо. 28.07.2004 та 15.07.2020 загальними зборами уповноважених членів внесені зміни до статуту АГК «Вигурівщина-2» та викладено в новій редакції, де АГК «Вигурівщина-2» є добровільним об`єднанням громадян-власників транспортних засобів, що проживають в м. Києві. Кооператив проводить свою діяльність на підставі рішення № 134 від 10.02.1989 року виконавчого комітету Ватутінської районної ради народних депутатів за адресою - 02226, м. Київ, вул. Т. Драйзера, буд. 23. Кооператив для організації зберігання транспортних засобів громадян має право набувати у власність або користування земельні ділянки. 15.07.2020 загальними зборами уповноважених членів обрано правління Кооперативу у складі 8 членів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 01.03.2021 [PERSON] було обрано та призначено т.в.о. голови правління Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва «Вигурівщина-2», про що Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією зроблено відповідний реєстраційний запис до ЄДРПОУ. 09.01.2023, отримавши повний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по АГК «Вигурівщина-2», позивачу стало відомо, що невідомими особами на підставі підроблених документів здійснено реєстраційну дію з внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про керівника Кооперативу та представника. При цьому, згідно відомостей із ЄДР по АГК «Вигурівщина-2» з 26.12.2022 головою правління АГК «Вигурівщина-2» вказано невідомого громадянина - [PERSON] та представником АГК «Вигурівщина-2», який може вчиняти дії від імені Кооперативу, у тому числі підписувати договори, тощо вказано невідому громадянку - [PERSON] . Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, відбулась 04.01.2023 на підставі якої внесені зміни до інформації про АГК «Вигурівщина-2». Також, 25.01.2023 новим керівництвом АГК «Вигурівщина-2» здійснено чергову реєстраційну дію, за якою до ЄДР знову внесено зміни до відомостей про АГК «Вигурівщина-2». 09.01.2023 у зв`язку з незаконною зміною складу керівництва Кооперативу, позивачем негайно скликано засідання правління Кооперативу, на якому розглянуто питання стосовно незаконної зміни складу керівництва Кооперативу; встановлено, що призначені невідомі громадяни - [PERSON] та [PERSON] не були та не являються членами Кооперативу, а зміна керівництва АГК «Вигурівщина-2» здійснювалась без скликання та проведення Загальних зборів членів Кооперативу, Зборів Правління Кооперативу. З метою унеможливлення протиправного заволодіння майном Кооперативу та відновлення порушених прав єдиного легітимного керівника Кооперативу - [PERSON] , членів правління Кооперативу та інших членів Кооперативу, правлінням Кооперативу було уповноважено [PERSON] на вчинення ряду юридично значимих дій для відновлення порушених прав вказаних членів Кооперативу. Також, легітимним правлінням Кооперативу, що обране 15.07.2020 на Загальних Зборах Кооперативу, було зібрано підписи членів Кооперативу про не обрання нового складу правління, нового голову Кооперативу [PERSON] , представника [PERSON] , та не прийняття участі у загальних зборах Кооперативу, на яких вирішувалося б питання про обрання вказаного складу керівництва Кооперативу. 07.02.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Прокопенко Л. В. посвідчено договір купівлі - продажу між Автогаражним кооперативом по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва «Вигурівщина-2» та Обслуговуючим кооперативом «автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина - 2», за умовами якого Продавець продав Покупцю об`єкт нерухомого майна - будівлю охорони (літ. А) площею 4,2 кв. м. яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Оспорюваний договір є відплатний, за яким 04.07.2023 було перераховано кошти у розмірі 66000,00грн. на користь позивача. 08.04.2023 за договором купівлі-продажу Обслуговуючим кооперативом «Автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина - 2» було продано [PERSON] , [INFO] , об`єкт нерухомого майна - будівлю охорони (літ. А) площею 4,2 кв. м. яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 05.07.2023 за договором позики та іпотеки гр. [PERSON] передано в іпотеку гр. [PERSON] , [INFO] об`єкт нерухомого майна - будівлю охорони (літ. А) площею 4,2 кв. м. яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, згідно даних Реєстру речових прав, власником майна значиться [PERSON] . Таким чином, відчуження об`єкта нерухомого майна відбулося з порушенням закону. Оспорюваний договір укладений від імені Кооперативу АГК «Вигурівщина-2» [PERSON] , який взагалі не був уповноважений на таке представництво і не мав жодних повноважень діяти від імені Кооперативу та на момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] не мав повноважень на його укладення, а тому спірний договір має бути визнаний недійсним на підставі ч. 2 ст. 203 ЦК України, п.п. 1, 2 ст. 215 ЦК України, оскільки продавець (у особі [PERSON] ) не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності на укладення спірного договору. У зв`язку з вище викладеним позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна будівлі охорони (літ. А) площею 4,2 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 07.02.2023 між Автогаражним кооперативом по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району м. Києва «Вигурівщина-2» та Обслуговуючим кооперативом «Автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина-2», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] нерухоме майно - будівлю охорони (літ. А) площею 4,2 кв. м. яка розташована за адресою: [ADDRESS] на користь Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району м. Києва «Вигурівщина-2». Здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02.10.2023 вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.10.2023 було відкрито загальне позовне провадження по вказаній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 01.05.2024 від представника позивача - адвоката Янкового М.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 02.04.2024 від представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина-2» директора Пилипенко Ю. до Деснянського районного суду міста Києва надійшла заява про визнання позову. Відповідно до якої, користуючись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 206 ЦПК України, Обслуговуючий кооператив «Автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина-2» позовні вимоги АГК «Вигурівщина-2» визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. 02.04.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення їх не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до положення статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що Рішенням виконкому Ватутінської районної ради від 10.02.1989 № 134 було зареєстровано статут Автогаражного кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особисті власності громадян Ватутінського району міста Києва «Вигурівщина-2» (скорочене найменування - АГК «Вигурівщина-2») (далі по тексту - Кооператив), відповідно до якого останній був створений з метою надання послуг по організації будівництва та наступній експлуатації гаражів (автостоянок), зберіганню та обслуговуванню транспортних засобів, переважно членів кооперативу, за рахунок коштів замовника. Членами кооперативу могли бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в місті Києві, мають транспортні засоби, що належать їм на праві особистої власності тощо. 28.07.2004 та 15.07.2020 Загальними зборами уповноважених членів були внесені зміни до статуту АГК «Вигурівщина-2», а сатут викладено в новій редакції, де АГК «Вигурівщина-2» є добровільним об`єднанням громадян-власників транспортних засобів, що проживають в м. Києві. 15.07.2020 Загальними зборами уповноважених членів обрано правління Кооперативу у складі 8 (восьми) членів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] З 01.03.2021 [PERSON] було обрано та призначено т.в.о. голови правління АГК «Вигурівщина-2», що підтверджується витягом з ЄДР від 12.07.2022. 09.01.2023 позивачу, після отримання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по АГК «Вигурівщина-2», стало відомо про здійснення реєстраційної дії з внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Так, з 26.12.2022 Головою правління АГК «Вигурівщина-2» вказано [PERSON] та представником АГК «Вигурівщина-2», який може вчиняти дії від імені Кооперативу, у тому числі підписувати договори тощо призначено [PERSON] . Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, відбулась 04.01.2023 за № 1000661070019000290. Відповідно до вказаної реєстрації внесені зміни до інформації про АГК «Вигурівщина-2», а саме: зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою; зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміна місцезнаходження юридичної особи; зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо; зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Наведені зміни проведені державним реєстратором Святошинської районної в місті Києві державна адміністрація - Більською О. Ф. 07.02.2023 між Стороною - 1 «Автогаражний кооператив по будівництву та експлуатації гаражів (автостоянок) для зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності громадян Ватутінського району міста Києва «Вигурівщина-2» (Продавець) та Стороною - 2 «Обслуговуючий кооператив «автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина - 2» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Прокопенко Л. В. Відповідно до п. 1.1. Договору, за цим Договором Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю об`єкт нерухомого майна - будівлю охорони (літ. А-1) площею 4,2 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ., а Покупець зобов`язується прийняти його та сплатити за нього ціну відповідно до умов, що зазначені в цьому договорі. Згідно п. 2.1. Договору, за домовленістю Сторін продаж Об`єкта здійснена за ціною - 66000,00 грн. без ПДВ. Оплата ціни об`єкта в розмірі 66000,00 грн за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 07.02.2023 здійснена Покупцем Обслуговуючим кооперативом «автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина - 2», шляхом безготівкового розрахунку на розрахунковий рахунок продавця, що вбачається з заключної виписки за період з 01.01.2023 по 11.09.2023. Згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.04.2023 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Алексашиною Ю. Б., Обслуговуючим кооперативом «автомобільний гаражний кооператив «Вигурівщина - 2», від імені якого на підставі статуту діє Голова правління Кавка Т.І., продано [PERSON] , об`єкт нерухомого майна - будівлю охорони (літ. А-1) площею 4,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . 05.07.2023 за Договором позики та іпотеки гр. [PERSON] було передано в іпотеку гр. [PERSON] об`єкт нерухомого майна - будівлю охорони (літ. А-1) площею 4,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, власником будівлі охорони (літ. А-1) площею 4,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] вказано [PERSON] . Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2023, позовні вимоги [PERSON] до АГК «Вигурівщина-2» задоволено. Визнано недійсними рішення позачергових загальних зборів членів кооперативу АГК «Вигурівщина-2», оформлених протоколом № 1 від 27.08.2022. Визнано протиправною та скасовано реєстраційну дію від 04.01.2023, за № 1000661070019000290, проведену державним реєстратором Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Більською О. Ф. Визнано недійсним рішення позачергових зборів уповноважених членів кооперативу АГК «Вигурівщина-2», оформлених протоколом № 2 від 16.01.2023. Визнано протиправною та скасовано реєстраційну дію від 25.01.2023, за № 1000661070020000290, проведену приватним нотаріусом Забавською Н.В. Таким чином, суд приходить до висновку, що відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме: будівлі охорони (літ. А-1) площею 4,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] відбулося з порушенням закону. Оскільки, оспорюваний договір укладений від імені Кооперативу АГК «Вигурівщина-2» Кавкою Т.І., який не мав повноважень на таке представництво та укладення договору купівлі- продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 11 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У Рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц ВеликаПалата Верховного Суду наголосила, що захист права власності має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може і відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ч. 1-2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який мас підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно із роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими у пункті 26 постанови від 3 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Таким чином, захист порушеного права можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року по справі № 653/1096/16-ц вказала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі № 522/7636/14-ц) Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В свою чергу, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. У разі встановлення що відповідач є добросовісним набувачем суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що належна позивачу будівля охорони (літ. А-1) площею 4,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . вибула з його володіння поза його волі з порушенням норм чинного законодавства та набуте відповідачами без відповідних на те правових підстав, обґрунтованою є вимога про витребування цього майна на користь позивача. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви відповідачів про визнання позову, ураховуючи вищенаведені положення норм діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2684,00 грн. по 1342,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved