Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2021 між нею та відповідачем був укладений договір позики на суму 2500000 грн. відповідач зобов`язався повернути позику з відсотками в розмірі 3000000 в строк до 31.12.2021, про що склав розписку. Відповідач гроші в обумовлений строк не повернув. Просила стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 300000 грн. 24.10.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01.11.2023 судом постановлено ухвалу про відмову в забезпеченні позову. 15.12.2023 відповідач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. З урахуванням приписів ст. 19, 279 ЦПК України суд не вбачає підстав для переходу для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, хоча предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 21.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 2500000 зі сплатою відсотків на строк до 31.12.2021, поверненню підлягає 3000000 грн., про що відповідачем складена розписка від 21.07.2021. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного договору відсутні. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики від 21.07.2021, та допустив прострочення, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 3000000 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. З урахуванням наведеного та обставин, встановлених в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 13420 грн., оскільки позовні вимоги задоволено.

Outcome: approved