Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просить зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] ), який зареєстровано 09.09.2009 за № 9036259. (Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 9036259; Зареєстровано: 09.09.2009 09:33:49 за № 9036259 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; Підстава обтяження: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 17.08.2009, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, д/в [PERSON] : Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно). В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачу на праві власності належить: земельна ділянка Кадастровий номер: 5610100000:01:032:0309 площею 0.0494 га, в житловому районі на [ADDRESS] ; земельна ділянка Кадастровий номер: 5624689800:03:013:0118 площею 0.103га, адреса: Рівненська обл., Рівненський р., с/рада. Шубківська; земельна ділянка кадастровий номер 5623084200:02:001:0406 площею 0,2 га. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявне обтяження за №9036259 від 09.09.2009 (Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 9036259; Зареєстровано: 09.09.2009 09:33:49 за № 9036259 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; Підстава обтяження: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 17.08.2009, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, д/в [PERSON] ; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно). Про існування даного арешту позивач дізнався від нотаріуса до якого звернувся для переоформлення права власності на нерухоме майно. А саме, при проведенні відповідних перевірок, нотаріусом в усному порядку було повідомлено про існування обтяження за №9036259 від 09.09.2009. Позивач вказує, що йому нічого невідомо про вищевказане обтяження його майна. Він не має жодних припущень щодо того, у зв`язку із чим та на підставі яких документів у 2009 році було накладено арешт на його майно. У відповідь на адвокатський запит, 14.03.3024 року ВДВС у м. Рівному повідомлено, що за даними, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, неможливо встановити виконавче провадження в якому винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою арештовано все нерухоме майно, що належить [PERSON] , [INFO] , код: [ADDRESS] . У виконавчих провадженнях, що зареєстровані в АСВП щодо боржника [PERSON] , відсутня виконавча дія винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.08.2009. Відтак, відсутня можливість встановити як підстави накладення арешту на майно, так і наявність підстав для його зняття. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження відносно позивача відсутні будь які відкриті виконавчі провадження. Позивач вказує, що накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує його законні права як власника земельної ділянки, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо належної йому на праві власності земельної ділянки. Ухвалою суду від 09.04.2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23.04.2024 року від головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лугової Л.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про обтяження з реєстраційним номером №9036259 від 09.09.2009, яке зареєстровано на підставі постанови б/н від 17.08.2009 відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Згідно даних Автоматизовної системи виконавчого провадження у Відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , а саме: ВП 41038614 з виконання постанови №991070 виданої ВДАІ м. Рівне 09.09.2013 про стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави в сумі 510 грн. 20.01.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконав документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України № 606-ХІУ від 21.04.1999 «Про виконавче провадження». В межах виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем не виносилась. ВП 43926470 з виконання постанови №005562 виданої 01.05.2014 виданої ВДАІ м. Рівне 09.09.2013 про стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави в сумі 510 грн. 27.08.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України № 606-ХІУ від 21.04.1999 «Про виконавче провадження». В межах виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем не виносилась. У зв`язку з тим, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про виконавчі провадження в межах яких виносилась постанова про арешт майна боржника, державний виконавець не в змозі встановити чи наявні підстави для зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] . Ухвалою суду від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача до суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно №368603042 від 05.03.2024 р., [PERSON] на праві власності належить: земельна ділянка кадастровий номер 5623084200:02:001:0406 площею 0,2 га.; земельна ділянка кадастровий номер: 5610100000:01:032:0309 площею 0.0494 га., в житловому районі на [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер: 5624689800:03:013:0118 площею 0.103 га., адреса: Рівненська обл., Рівненський р., Шубківська с/рада. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявне обтяження за №9036259 від 09.09.2009, Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 9036259; Зареєстровано: 09.09.2009 09:33:49 за № 9036259 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; Підстава обтяження: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 17.08.2009, відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, д/в [PERSON] ; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Листом № 83159 від 14.03.3024 року ВДВС у м. Рівному повідомлено, що за даними, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП), неможливо встановити виконавче провадження в якому винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою арештовано все нерухоме майно, що належить [PERSON] , [INFO] , код: [ADDRESS] . У виконавчих провадженнях, що зареєстровані в АСВП щодо боржника [PERSON] , відсутня виконавча дія винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.08.2009. Відтак, відсутня можливість встановити як підстави накладення арешту на майно, так і наявність підстав для його зняття. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До того ж, згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) у редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так само повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, після якої ніякі інші дії щодо примусового виконання рішення державним виконавцем не вчиняються. Згідно із ч. 1 ст. 38 Закону 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною першою ст. 38 Закону № 606-XIV визначено: якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VII; у редакції, чинній на день розгляду питання про зняття арешту з майна) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа. Частиною 4 ст. 59 Закону № 1404-VII визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Водночас ч. 5 ст. 59 цього Закону передбачено, що у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 20.03.1952 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року Законом № 475/97, положеннями Протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції та положеннями Цивільного кодексу України (ч.ч. 1,2 ст. 319, ст. 321) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений законом, зокрема, шляхом припинення правовідношення чи дії, яка порушує право. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1. ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 ст.59 цього Закону зазначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно п. 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 (далі Правила), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Не зняття державним виконавцем арешту (обтяження за №9036259 від 09.09.2009) порушує право позивача як власника майна на вільне володіння, користування та розпорядження майном. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у справі № 817/928/17 від 27.03.2020 року. Суд звертає увагу, що арешт на майно [PERSON] , накладено державним виконавцем більше чотирнадцяти років тому, при цьому у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні будь-які виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає правильними та доведеними аргументи позивача щодо безпідставного продовження обмеження цивільних (майнових) прав на нерухоме майно. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved