Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.08.2023 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, в якому просила суд: - стягувати з відповідача на свою користь аліменти на: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17 серпня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття; -\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~додаткові витрати\~на [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в сумі\~3000,00\~грн.,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 5000,00 грн., щомісячно; - стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Одночасно позивачем у позові було зазначено, що судові витрати складаються у тому числі з судових витрат понесених на правничу допомогу, які позивач попередньо у орієнтовному розрахунку судових витрат оцінює в сумі 27\~000,00 грн. Додатково позивачем у позові було заявлено, що остаточні докази на підтвердження розміру судових витрат та їх понесення, позивачем будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04.09.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 17.10.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. За наслідком розгляду справи, 02.04.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17 серпня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме [INFO] включно. У задоволені решти вимог [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок. Під час ухвалення судового рішення, судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що складаються лише з судового збору, шляхом їх стягнення з відповідача на користь держави. 04.04.2024 року до суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду з вирішення питання про компенсацію понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн. В обґрунтування даної заяви, представник позивача стверджує, що позивачем під час розгляду справи були понесені судові витрати в загальній сумі 43500,00 грн., які складаються з: витрат на правничу допомогу в сумі 26500,00 грн. та витрат пов`язаних зі здійсненням нотаріального перекладу доказів поданих до позову в сумі 17\~000,00 грн. Однак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачем визначено до стягнення з відповідача в рамках компенсації понесених судових витрат 25000,00 грн. 05.04.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли письмові заперечення про розрахунок судових витрат, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні заяви представника відповідача, посилаючись на недотримання норм складання заяви та порядку її подання. Тієї ж дати, 05.04.2024 року, до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду з вирішення питання про компенсацію понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн., з посиланням на те, що відповідачем не заперечувались вимоги позивача в частині стягнення аліментів, а надана правнича допомога фактично стосується лише наданих подруг в частині вимог позивача про стягнення додаткових витрат, а відтак заявлені до компенсації кошти підлягають стягнення в повному обсязі. Частиною 8\~статті 141\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Приймаючи викладене, оскільки заяви про ухвалення додаткового рішення суду подані сторонами по справі у встановлені законом строки, заяви відповідають вимогам\~ст. 270 і ст. 183 ЦПК України, під час розгляду справи судом не вирішувались питання з розподілу понесених сторонами судових витрат, крім сплати судового збору, судом встановлено наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по даній справі щодо вирішення питання про судові витрати. З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12.04.2024 року призначено вказані заяви до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі. 18.04.2024 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення суду. У судове засідання призначене на 30.04.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представником позивача 23.04.2024 року надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи викладене, судом було ухвалено здійснити розгляд питання про ухвалення додаткового рішення суду в судовому засіданні 30.04.2024 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних в матеріалах справи документів. У відповідності до положень п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Частиною 1 статті 140 ЦПК України передбачено, що особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно сторони, на яку судовим рішенням покладено витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; у межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказаний правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 334/8182/19. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04,від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі№742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. Також, питання співмірності судових витрат розглядалось Великою Палатою Верховного Суду у справі № 550/936/18, за результатами якої Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи, фінансовий стан обох сторін». Приймаючи вищевикладене, судом встановлено наступне. Щодо доказів наданих стороною позивача [PERSON] на підтвердження понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Як вбачається, позивачкою зазначено та надано докази на понесення судових витрат на загальну суму 43500,00 грн., які складаються з: витрат на правничу допомогу в сумі 26500,00 грн. та витрат пов`язаних зі здійсненням нотаріального перекладу документів поданих до позову в сумі 17\~000,00 грн. Представником позивача вказано, що враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачем визначено до стягнення з відповідача в рамках компенсації понесених судових витрат 25 000,00 грн. Поряд з цим, судом враховується, що зменшуючи заявлений до стягнення розмір судових витрат з відповідача, стороною позивача не конкретизовано, розмір якого саме виду судових витрат ним зменшено та в якій сумі. Надаючи оцінку поданих доказам на понесення вказаних судових витрат в цілому, судом встановлено. Позивачем зазначено про понесення витрат в сумі 17000,00 грн., які пов`язані з наданням до суду доказів, а саме їх нотаріальним перекладом. На підтвердження понесення судових витрат з надання доказів у вказаному розмірі, представником позивача надано платіжну інструкцію №0.0.3127660358.1 від 02.08.2023 року, з якою вбачається, що [PERSON] було сплачено грошові кошти в сумі 17\~000,00 грн. на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] за надані послуги перекладу [PERSON] . Надаючи оцінку вказаному доказу, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що стороною позивача разом з позовом були надані в якості доказів копії документів, викладених іноземною мовою, з одночасним перекладом їх на українську мову та нотаріальним посвідченням вірності копії оригіналу документу та посвідченням особи і підпису перекладача. Досліджуючи вказані надані до позову докази вбачається, що їх переклад було вчинено перекладачами: [PERSON] та [PERSON] , а посвідчення вірності копій оригіналу та посвідчення особи і підписів перекладачів, здійснювалось приватними нотаріусами Одеського міського нотаріального округу Дієордієвою І.В. та [PERSON] . Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що ФОП [PERSON] на користь якої позивачем були сплачені грошові кошти в сумі 17 000,00 грн., за платіжною інструкцією №0.0.3127660358.1 від 02.08.2023 року, здійснювались саме послуги з нотаріальних перекладів вищевказаних документів, які вчинені перекладачами: [PERSON] та [PERSON] , матеріали справи не містять, у тому числі доказів на підтвердження укладення відповідних договорів, які містять предмет договору, перелік документів наданих для перекладу, інформацію про перекладачів якими здійснюється переклад відповідних документів; інформацію про те, що перекладачі [PERSON] та [PERSON] здійснювали переклад, як надавачі послуг позивачеві від імені ФОП [PERSON] . За наслідком чого, суд позбавлений можливості встановити, що надані до суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат в сумі 17000,00 грн. на послуги з перекладу на її ім`я, пов`язані з отриманими послугами з перекладу документів, які надані до позову в якості доказів. Приймаючи викладене, вказаний доказ не приймається судом в якості належного доказу на підтвердження понесення позивачкою витрат на переклад наданих до суду доказів в сумі 17\~000,00 грн. Поряд з цим, вказані докази з нотаріальним перекладом були надані до позову позивачем в кількості 27 одиниць, три з яких надані, як докази на підтвердження працевлаштування позивача та матеріальної спроможності позивача сплачувати аліменти та додаткові витрати, а решта доказів в кількості 24 одиниць надані на підтвердження понесених позивачкою додаткових витрат. У відповідності до рішення суду від 02.04.2024 року позивачеві [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат відмовлено, за наслідком чого понесені позивачкою витрати за даними вимогами відшкодуванню позивачеві не підлягають, а покладаються на останню. Враховуючи викладене в цілому, судом подані позивачкою докази на підтвердження понесення судових витрат з подання до суду доказів на суму 17000,00 грн., не приймаються та суд вважає в цій частині заяву позивача не обґрунтованою. Щодо наданих позивачем до суду доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається представництво інтересів позивача [PERSON] в даній справі здійснювалось адвокатом Шалько Олександрою Андріївною, повноваження якої підтверджуються наявною в матеріалах справи копією ордером серії ВН №1275488, виданим адвокатом 17.08.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 09.06.2023 року. Згідно з наданою до суду копією договору від 09.06.2023 року вбачається, що останній укладений між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати захист, представництво та надавати інші види професійної правничої (правової) допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання професійної правничої (правової) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання адвокатом договору, на умовах, передбачених у Договорі. Відповідно до розділу 4 договору, сторони погодили виплату гонорару (винагороди) за надання адвокатом професійної правничої (правової) допомоги у розмірі та строки, погоджені сторонами окремо в кожному випадку при узгодженні клієнтом надання того чи іншого виду правової допомоги в залежності від обставин справи. \~ \~ \~ \~ Сторони погодили, що в гонорар адвоката входить відшкодування наступних фактичних витрат адвоката, пов`язаних з виконанням доручення, а саме: транспортні витрати, оплата копіювальних, друкарських та інших технічних робіт, витрати на мобільний зв`язок, витрати на поштовий зв`язок. Інші фактичні витрати адвоката не входять до розміру гонорару і підлягають окремому відшкодуванню шляхом їх стовідсоткового авансування клієнтом. Клієнт вправі вимагати подання адвокатом документів, що підтверджують розмір цих витрат та їх зв`язок з цим договором. Виплата гонорару (винагороди) та оплати фактичних витрат для виконання Договору здійснюється в готівковому або безготівковому порядку відповідно до чинного законодавства України. За запитом клієнта адвокат здійснює підготовку звіту про виконання Договору, в якому зазначається перелік виконаних адвокатом за дорученням клієнта дій, перелік підготовлених адвокатом процесуальних документів та інших документів правового характеру, заяв, скарг, клопотань, запитів, перелік наданих адвокатом консультацій, інформації, роз`яснень з правових питань та всіх виконаних адвокатом дій, вчинених для забезпечення надання професійної правничої (правової) допомоги згідно з Договором. Сторони погодили, що акти виконаних робіт (наданих послуг) за цим Договором не складаються. Представником позивача у заяві визначено детальний опис робіт (наданих послуг), необхідних для надання професійної правничої (правової) допомоги позивачеві, відповідно до якого, адвокатом надано: 09.06.2023 надано попередня консультація клієнта щодо: умов співробітництва, обумовлення клієнтом обставин справи, надання клієнтом доказів, попереднє обговорення правової позиції у справі, надання консультацій та роз`яснень клієнту стосовно справи, ознайомлення адвокатом з копіями документів, наданими клієнтом, оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, вартість - 2 000,00 грн.; 22.06.2023 здійснено підготовку та направлення адвокатського запиту №52 від 22.06.2023 року до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (копія відповіді на вказаний запит була надана до позовної заяви), вартість - 1 000,00 грн.; 22.06.2023 - підготовка та направлення адвокатського запиту №53 від 22.06.2023 року та №54 від 22.06.2023 року до Головного управління ДПС в Одеській області, вартість - 2 000,00 грн.; 14.08.2023 17.08.2023 р. - підготовка позовної заяви про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, копій позовної заяви та додатків до неї для суду та відповідача, вартість - 5 000,00 грн.; 06.11.2023- підготовка та направлення заяви про надання доказів у справі №947/25961/23 до суду та відповідачу, вартість - 1000,00 грн.; 01.12.2023 - підготовка та направлення заяви про надання доказів у справі №947/25961/23 та заяви про поновлення строку на подання доказів у справі №947/25961/23 до суду та представнику відповідача, вартість - 1000,00 грн.; 21.02.2024 - підготовка та направлення відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей у справі №947/25961/23, а також направлення такої відповіді на відзив з додатками стороні та суду, вартість - 3 000,00 грн.; 09.10.2023, 07.11.2023, 05.12.2023, 30.01.2024, 02.04.2024 - участь адвоката у розгляді справи №947/25961/23, вартість - 10 000,00 грн., з розрахунку по 2 000,00 грн. за прийняття участі у кожному судовому засіданні; 22.02.2024 - очікування розгляду справи №947/25961/23, вартість - 1000,00 грн.; 04.04.2024 - складення та направлення заяви про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу у справі, до суду та відповідачу, вартість 500,00 грн. У відповідності до наданих стороною позивача копій прибуткових касових ордерів: №122 від 09.06.2023 року, №138 від 23.06.2023 року, №181 від 18.08.2023 року, №197 від 09.10.2023 року; №203 від 07.11.2023 року, №278 від 07.12.2023 року, №51 від 23.02.2024 року; №74 від 04.04.2024 року вбачається, що [PERSON] було сплачено адвокату Шалько О.А. грошові кошти в загальній сумі 26500,00 грн., як за надані послуги за договором про надання правової допомоги №б/н від 09.06.2023 року в рамках розгляду цивільної справи №947/25961/23. Надаючи оцінку вказаним доказам, суд вважає встановленим, що адвокатом Шалько О.А. надавалась правова допомога позивачу [PERSON] в даній справі, а вищезазначені адвокатом послуги стосуються і пов`язані з даною справою, а їх надання підтверджується вчиненими діями адвоката в межах даної справи. За наслідком чого, суд вважає обґрунтованими доводи позивача належними доказами, що [PERSON] в межах даної справи були понесені витрати на правничу правову допомогу в сумі 26500,00 грн. Щодо наданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається представництво інтересів відповідача [PERSON] в даній справі здійснювалось адвокатом Гузь Григорієм Васильовичем, повноваження якого підтверджуються наявною в матеріалах справи копією ордеру серії ВН №1286953, виданим адвокатом 26..09.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги №34 від 26.09.2023 року. Згідно з наданою до суду копією договору про надання правової допомоги №34 від 26.09.2023 року вбачається, що останній укладений між [PERSON] та адвокатом Гузь Г.В. У відповідності до положень договору, адвокат надає юридичну допомогу, захищає та представляє права та інтереси [PERSON] в якості представника при розгляді в Київському районному суді м. Одеси позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей. Для здійснення своєї професійної діяльності по представленню та захисту інтересів [PERSON] , [PERSON] надає адвокату всі права, передбачені чинним процесуальним законодавством України. [PERSON] надає добровільну згоду на використання персональних даних [PERSON] адвокатом при здійсненні останнім своєї професійної діяльності; по представленню та захисту інтересів [PERSON] .. У відповідності до наданої до відзиву на позовну заяву копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Також під час розгляду справи стороною відповідача було визнано, що [PERSON] , на час розгляду даної справи, перебував поза межами державного кордону України. У відповідності до положень статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правничої допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Враховуючи викладене, судом встановлено, що адвокат Гузь Г.В. в даній справі діяв як представник відповідача, на підставі укладеного у відповідності до положень статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідного договору про надання правової допомоги, укладеного з [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] . Згідно з наданим до суду розрахунком витрат на правничу допомогу до договору №34 від 26.09.2023 року, адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, вартість 1000,00 грн.; збір документів, переклад необхідних документів, вартість 2000,00 грн.; вивчення позову з додатками, підготовка відзиву до позову та надіслання його до суду та позивачу, вартість 3000,00 грн.; підготовка та направлення заперечень на відповідь, вартість 2000,00 грн.; участь адвоката в судових засіданнях, вартість 3000,00 грн.; підготовка та подача заперечень на заяву про розрахунок розміру судових витрат, вартість 2000,00 грн.; підготовка та подача заяви про ухвалення додаткового рішення суду, вартість 2000,00 грн., що в загальній сумі складає 15000,00 грн. У відповідності до акту виконаних робіт, сторонами договору про надання правової допомоги №34 від 26.09.2023 року засвідчено належне надання адвокатом наданих послуг за даним договором. Згідно з наданими до суду копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №91 від 30.09.2023 року та №101 від 05.04.2024 вбачається, що стороною відповідача в цілому було сплачено на користь адвоката грошові кошти в сумі 15000,00 грн., на виконання вищевказаного договору про надання правової допомоги №34 від 26.09.2023 року. Надаючи оцінку вказаним доказам, суд вважає встановленим, що адвокатом Гузь Г.В. надавалась правова допомога відповідачу [PERSON] в даній справі, а вищезазначені адвокатом послуги стосуються і пов`язані з даною справою, а їх надання підтверджується вчиненими діями адвоката в межах даної справи. За наслідком чого, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача належними доказами, що [PERSON] в межах даної справи були понесені витрати на правничу правову допомогу в сумі 15000,00 грн. Одночасно судом враховується, що згідно з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду у\~справах №922/676/21 від 14.12.2021,\~№ 905/716/20 від 08.04.2021,\~№ 916/2087/18 від 31.03.2021,\~№ 922/3812/19 від 10.12.2020,\~у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Щодо розподілу вказаних витрат, суд зазначає наступне. Приймаючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме з двох заявлених вимог судом: задоволено вимогу про стягнення аліментів в повному обсязі, а у вимозі про стягнення додаткових витрат в цілому відмовлено, виходячи з критерію пропорційності за кількістю задоволених вимог, витрати позивача на правничу допомогу в межах однієї задоволеної вимоги становлять 13250,00 грн. (26500,00/2=13250). Разом з тим, вирішуючи питання про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у вище встановленому розмірі, судом враховується наступне. Як вбачається з матеріалів справи, більшість доводів позивача та наданих до позову доказів надавались стороною позивача на підтвердження заявленої вимоги в частині вимоги про стягнення додаткових витрат. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача розміру аліментів була сформована у відповідності до загального розміру частки, яка застосовується під час стягнення на користь двох дітей у відповідності до положень Сімейного Кодексу України за відсутності інших критеріїв, що підлягають врахуванню під час стягнення аліментів. Відносно вимоги позивача про стягнення аліментів, у заявлений спосіб, наявна стала судова практика з відповідного питання. Приймаючи викладене, враховуючи предмет спору, незначну складність справи та незначний обсяг матеріалів, які потребували вивчення адвокатом саме в частині задоволеної судом вимоги позивача про стягнення аліментів, обумовлену цим кількість підготовлених процесуальних документів, суд вважає, що виходячи з критерію розумності, співмірності, справедливості, в межах задоволених позовних вимог до відшкодування з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 7500,00 грн. Також, витрати відповідача на правничу допомогу, з урахуванням відмови позивачеві у половині заявлених вимог, а саме вимозі про стягнення додаткових витрат, приймаючи одночасно, що доводи сторони відповідача про визнання відповідачем вимог в частині стягнення аліментів не є обґрунтованими, оскільки у відзиві на позовну вимогу стороною відповідача не визнавався заявлений до стягнення розмір, з посиланням на інше матеріальне становище ніж заявлене позивачем та перебуванні на утриманні відповідача інших осіб, суд доходить до висновку, що витрати відповідача на правничу допомогу в межах відмовлених позивачеві вимог, а відтак в частині в якій стороною відповідача доведено не обґрунтованість заявлених позивачем вимог, становлять 7500,00 грн. (15000,00/2=7500). За наслідком\~чого,\~враховуючи аналіз\~положень ч.10\~ст.141\~ЦПК України,\~якою передбачено\~законодавцем право\~на здійснення\~взаємозаліку понесених\~сторонами судових\~витрат у\~рівних частинах,\~суд вважає,\~що судові\~витрати понесені\~ [PERSON] ,\~що складаються\~з витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~в сумі\~7500\~(сім\~тисяч п`ятсот)\~гривень 00\~копійок та\~судові витрати\~ [PERSON] ,\~що складаються\~з витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~в сумі\~7500\~(сім\~тисяч п`ятсот)\~гривень 00\~копійок,\~які визнані\~судом підлягаючими\~до відшкодування\~один з\~одного,\~слід вважати\~погашеними за\~наслідком взаємозаліку,\~у зв`язку\~з чим,\~сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній розмір таких витрат. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed