Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

19\~лютого 2024\~року до\~Березівського районного\~суду Одеської\~області надійшла\~позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , звернувшись з цим позовом до суду, посилався на те, що між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстрований 23.09.2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1663. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачкою припинені внаслідок різного світогляду, поглядів на майбутнє, спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають, понад два роки проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Оскільки шлюб сторін носить формальний характер, [PERSON] вважає, що примирення між сторонами неможливо внаслідок непримиримих непорозумінь, відтак просить не надавати строк для їх примирення. На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 27.03.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 24.04.2024 року о 08:20 год. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 23.04.2024 року від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 23.04.2024 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Судан та [PERSON] , [INFO] , громадянка України уклали шлюб, який 23.09.2020 року був зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1663. Від шлюбу у сторін дітей не має. Відповідно до вимог ч.1\~ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно до\~ст.279 Сімейного Кодексу України\~розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п.1\~ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України\~«Про правовий\~статус іноземців\~та осіб\~без громадянства» визначається правовий статуста закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У ст.18\~Закону України\~«Про правовий\~статус іноземців\~та осіб\~без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до ч.1\~ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав,і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Згідно рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладених у\~постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про правона шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на території України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими\~статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом\~це норми ст.ст.27,28 ЦПК України\~в новій редакції 2017 року. Таким чином,\~розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі ч.1\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо\~буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що шлюб\~носить формальний\~характер, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачкою припинені внаслідок різного світогляду, поглядів на майбутнє, спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають, спору щодо поділу спільного майна не існує. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При поданні позовної заяви позивачем, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved