Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 02.04.2024, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08.01.2014 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до 1650,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.01.2014 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 26.11.2013 року і до повноліття дитини. Позивачка посилається на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, не здатний забезпечити на даний час його належне утримання, враховуючи зростання цін та розмір прожиткового мінімума на дитину відповідного віку, а тому позивач вважає, що існують правові підстави для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина. [PERSON] зауважує, що змінилось її матеріальне становище, оскільки 05.01.2021 вона народила ще одну дитину, натомість [PERSON] інших утриманців немає, є працездатним, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, а тому має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 02.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні 05.03.2024 позивачка зазначила, що відповідач на даний час аліменти на сплачує, виконавче провадження перебуває на виконанні у виконавчій службі м. Києва, він проживає з матір`ю, інші діти в нього відсутні, він працює неофіційно, має мінливий дохід. 02.04.2024 [PERSON] направила заяву про зміну предмета позову, в якій просила збільшити аліменти, які стягуються на утримання сина, саме в твердій грошовій сумі до 1650,00 грн, яку відповідно до положень ст.ст. 43, 49 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти до розгляду, поновивши позивачці строк для її подання (а.с. 30-31). Позивачка в судове засідання 23.04.2024 направила заяву про розгляд справи без її участі, вимоги, викладені в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмета позову, підтримала в повному обсязі (а.с.32). Відповідач у судові засідання 05.03.2024 та 23.04.2024 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви і доданих до неї документів неодноразово направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.19), проте повернулись на адресу суду з відмітками пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 22, 26-28). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Богунського районного суду міста Житомира від 08.11.2014. Після розірвання\~шлюбу відновлено\~позивачу дошлюбне\~прізвище [PERSON] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.01.2014 стягнуто з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~500\~грн щомісячно,\~починаючи з\~26.11.2013\~і до\~повноліття дитини,\~тобто до\~ [INFO] \~ (а.с. 7). [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ В статті\~51 Конституції України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.ст.\~7,\~155 Сімейного кодексу України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені\~Конституцією України\~та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. За правилами\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192\~СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Отже, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Позивач, в разі звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, повинен довести поліпшення матеріального стану платника аліментів, те, що розмір витрат на утримання дитини значно збільшився, і встановлений розмір аліментів не повною мірою забезпечує потреби дитини тощо. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на те, що підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового рішення, є те, що аліменти в розмірі 500,00 грн не здатні забезпечити елементарні витрати на утримання дитини. Крім того, вказувала на те, що змінився її сімейний стан, вона народила другу дитину. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що з часу присудження аліментів змінилось сімейне становище отримувачки аліментів - матері хлопчика, яка народила другу дитину, що безумовно вплинуло на її матеріальне становище, оскільки на її утриманні і вихованні знаходяться двоє дітей. Судом не встановлено, що з часу присудження аліментів у відповідача змінився сімейний стан, що в нього на утриманні перебувають інші утриманці, окрім сина від шлюбу з позивачкою, що змінився стан його здоров`я, оскільки суду не надані відповідні докази, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Також суд враховує, що відповідач 1986 року народження, є особою молодого працездатного віку, а тому зобов`язаний брати участь в належному матеріальному забезпеченні сина. Крім того, суд констатує, що розмір аліментів, який присуджений до стягнення з відповідача в сумі 500,00 грн щомісячно, є вочевидь недостатнім для забезпечення належного утримання дитини підліткового віку, враховуючи реальну вартість продуктів харчування, одягу, коштів для забезпечення побутових потреб, а у разі необхідності - лікування. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Слід зазначити, що відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року в розмірі 3196,00 грн. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE,\~\~\~№ 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. Разом з цим, суд враховує ту обставину, що дитина проживає з матір`ю, а тому весь тягар по її щоденному утриманню та забезпеченню лежить саме на позивачці. При вирішенні спору суд бере до уваги, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, має наслідком постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку дитини, що є загальнозрозумілим та не потребує додаткового доказування. Суд враховує, що після ухвалення попереднього рішення суду 08.01.2014 про стягнення аліментів суттєво змінились обставини, які підлягають врахуванню під час вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини, зокрема, відбулось значне зростання споживчих цін, збільшились потреби дитини для забезпечення її розвитку, у позивача народилась ще одна дитина, яка перебуває на її утриманні, відтак розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, вочевидь не відповідає вимогам щодо забезпечення ним належного рівня утримання сина. Встановивши фактичні обставини справи, виходячи виключно з пріоритетності\~інтересів спільного сина сторін, суд вважає, що існують передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України, ст. 273 ЦПК України підстави для задоволення позову та збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, з 500,00 грн до 1650,00 грн. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти, присуджені в твердій грошовій сумі, підлягають індексації відповідно до закону. В той же час, оскільки суд присуджує аліменти в твердій грошовій сумі, а тому суд не визначає, що розмір аліментів не може бути меншим 50 відсотків від розміру прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Згідно змісту пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог\~ст. 192 СК України,\~сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved