Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

06.02.2024 [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] звернулася до суду із позовом до АТ «Укрзалізниця», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5 в якому просить стягнути з відповідача невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в сумі 14886,00 грн.,\~ судові витрати покласти на відповідача. Мотивуючи тим,\~ що позивач\~ працювала на посаді касира товарного станції «Овруч» виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Між адміністрацією Коростенської дирекції залізничних перевезень та Коростенським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки. Наказом відповідача № 449/ос від 23.05.2022 позивач була звільнена 31.05.2022 з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до наказу відповідач повинен був виплатити їй одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 14886,00грн.. Однак відповідачем вказана виплата проведена не була.\~ При зверненні до відповідача з заявою щодо проведення вказаної виплати\~ позивачу було повідомлено, що\~ її виплата призупинена, вважає, що АТ «Укрзалізниця» не виконало свої зобов`язання за колективним договором, чим порушило її права гарантовані колективним договором\~ та норми Закону України «Про колективні договори і угоди». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. 05.03.2024 до суду від представника АТ «Українська залізниця» надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що АТ «Українська залізниця» у розумінні ст. 74 ГК України є державним комерційним підприємством. Працівники АТ «Українська залізниця» не включені в перелік працівників, яким матеріальна допомога на оздоровлення передбачена законодавством України. Для працівників АТ «Українська залізниця» матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачується на інших підставах, не передбачених законодавством, є додатковим благом, яке не входить до складу заробітної плати. Виплата їм матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена колективними договорами Залізниці. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»\~ від 15 березня 2022 року, дія якого поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року, роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору на період воєнного стану.\~ АТ «Укрзалізниця» є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у відповідності до постанови КМУ від 04 березня 2015 року № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Зважаючи на економічну ситуацію в державі, з метою стабілізації фінансово-економічного становища товариства, збереження трудового колективу та своєчасної виплати заробітної плати, виникла необхідність у тимчасовому (на період дії правового режиму воєнного стану та до нормалізації ситуації) запровадженні окремих обмежувальних заходів. В зв`язку з цим, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року) було призупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Вказані обставини свідчать про те, що виконання відповідачем обов`язку з виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік згідно колективного договору призупинено на час воєнного стану. Виконання цього обов`язку відновиться лише після закінчення або скасування воєнного стану. Оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені колективним договором, їх призупинення відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. У зв`язку з тим, що воєнний стан в Україні введено з 24 лютого 2022 року, то саме з вказаної дати у роботодавця виникло право на призупинення дії положень колективного договору. Також зазначив, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з цим позовом. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що законні права та інтереси позивача не порушені, а заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. 06.03.2024\~ до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона не погоджується з доводами та аргументами представника відповідача, викладеними у відзиві, оскільки норми/положення Колективного договору, які діяли до введення на території України воєнного стану, прийняття Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ продовжують діяти по теперішній час (в тому числі в частині обов`язку роботодавця виплачувати матеріальну допомогу працівникам). Матеріальна допомога на оздоровлення, виплата якої передбачена п.3.9. колективного договору Коростенської дирекції залізничних перевезень, та яка є предметом спору у справі входить до структури оплати праці (заробітної плати) згідно із законодавством України. Враховуючи наведене, просила повністю задовольнити позов та стягнути на її користь невиплачену матеріальну допомогу. 15.03.2024 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача, пославшись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] до 31.05.2022 працювала касиром товарного станції «Овруч» виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та наказом № 449/ос від 23.05.2022 була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, про що свідчить запис у трудовій книжці. Цим же наказом було встановлено виплатити одноразову матеріальну допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків та додаткову матеріальну допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків, передбачених п.8.11 Колективного договору на 2002-2006 р.р., пролонгованого на 2007-2022 р.р., 6 прожиткових мінімумів на оздоровлення, передбачених п.3.9 змінами та доповненнями до колективного договору на 2002-2006 рр., пролонгованого на 2007-2022 рр. При цьому в наказі міститься застереження: «Виплату провести після окремого рішення правління». З копії\~ виписки з колективного договору\~ п. 3.9 видно, що працівникам дирекції, які безпосередньо пропрацювали у підрозділах АТ «Українська залізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, один раз на рік надається матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із настанням щорічної відпустки, у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на 1 січня звітного року. З копії наказу № 2549 від 28.02.2022 видно, що [PERSON] \~ надавалась щорічна відпустка з 01.04.2022 по 14.04.2022 включно на 14 календарних днів\~ з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення. З копії порядку надання щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» видно, що п.п.3.1 п.3 визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення надається працівникам регіональної філії один раз у календарному році на підставі поданої заяви, як правило, при наданні щорічної відпустки не менше 14 календарних днів. З копії заяви від 18.05.2022 видно, що [PERSON] \~ звернулась із заявою на ім`я начальника виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень про надання їй матеріальної допомоги згідно колективного договору. З заяви на ім`я генерального директора АТ «Укрзалізниця» від 03.01.2024 видно, що [PERSON] \~ звернулась із заявою щодо прийняття рішення по виплаті\~ їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік. З листа-повідомлення\~ № ЦЦУП-13/24 від 18.01.2024 видно, що на період дії воєнного стану в Україні керівництвом АТ «Укрзалізниця»\~ було призупинено ряд виплат працівникам, передбачених нормами Галузевої угоди та колективними договорами (рішення правління АТ «Укрзалізниця»\~\~ від 14.03.2022 №Ц-54/31 Ком.т), зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. Відповідно до витягу із протоколу №Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022, згідно з пп.1.1.4 п.1.1 протоколу - на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, призупинено виплату інших додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплат яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики. Відповідно до листа-повідомлення АТ «Українська залізниця» від 06.09.2022\~ № Ц/3-91/1459/ЦПроф/30-22, що після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити зазначене рішення правління до припинення або скасування режиму воєнного стану, працівники, звільнені вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, отримають суму одноразової та додаткової матеріал ьної допомоги, що їм належить. Згідно із статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до статті 13 КЗпП України, статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо форм, системи, розмірів заробітної плати, інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та інше). Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Статтею 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору розповсюджуються на усіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця і працівника. Частиною другою статті 97 КЗпП України установлені форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, що встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені ст.ст. 43-46 Конституції України. У той же час, відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. 24.02.2022 Указом Президента України від 24.04.2022 №64/2022 у зв`язку із військовою агресією рф на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи. При цьому, зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону в Указі Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Також, 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Отже положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. При цьому, системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022. Отже, оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені колективним договором, їх призупинення відповідачем узгоджується із положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Питання правомірності введення державою окремих обмежень під час дії воєнного стану, у тому числі й з урахуванням міжнародних договорів, роз`яснено й у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі № 580/2869/22. Суд звертає увагу на те, що рішення АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 про призупинення виплат за колективними договорами не оскаржувалося у встановленому порядку ні відповідними профспілками, ні працівниками АТ «Укрзалізниця» (в тому числі й позивачем). Отже, оскільки виплати матеріальної допомоги на оздоровлення були призупинені колективним договором і рішення про їх поновлення не приймалося, тому звернення з цієї підстави до суду не позбавляє позивача права після закінчення воєнного стану звернутися до суду з такими ж вимогами у випадку, якщо відповідач не проведе із нею відповідний розрахунок, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову\~ у зв`язку з його передчасністю.

Outcome: dismissed