Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся із позовом до суду, у якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] у будинку квартирного типу з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за вказаною адресою з 14.08.2003. Протягом 19 років, проживаючи у вказаній квартирі, він фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаною квартирою, утримує її в належному стані, та після смерті матері [PERSON] сплачує всі комунальні платежі за газ та енергопостачання. Позивачем було\~вкладено немало\~зусиль та\~коштів для\~підтримання належного\~стану квартири,\~окрім цього\~ним оплачено замовлення виготовлення технічної документації на квартиру [ADDRESS] . Оскільки правовстановлюючі документи не оформлювалися, проте позивач проживає значну частину свого життя за вказаною адресою, утримує в належному стані квартиру, постійно там проживає, він не має змоги в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, і тому змушений звернутися з позовом до суду. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 27.09.2023 позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які були ним усунені 20.10.2023. Ухвалою суду від 24.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 15.02.2024 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Ковалчьук А.О. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними та витребуваними у справі доказами. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, законодавство, яке підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає за вказаною адресою з 14.08.2003, що підтверджується копією паспорта позивача та довідкою № 232 від 02.11.2022, виданою Семенівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області (а.с. 6, 7). [PERSON] [INFO] є матір"ю [PERSON] тапомерла [INFO] в с. Семенівка Бердичівського району, про що свідчать копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 61, 63). Відповідно до довідки, виданої Бердичівським МБТІ №2190 від 21.12.2010 користувачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Правоустановчі документи на квартиру не оформлені (а.с.33). Відповідно до інформаційної довідки за №264094668, сформованої 02.07.2021, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.24). Згідно відповіді Семенівської сільської ради Бердичівського району № 72 від 30.01.2024 на баланс сільської ради від КСП ім. Постишева житловий будинок за адресою:\~ [ADDRESS] \~не передавався.\~Сільська рада\~не володіє\~інформацією про\~балансоутримувача будинку\~на теперішній\~час.\~Згідно погосподарської\~книги №\~13\~на 2016\~-\~2023\~р.р.\~по населеному\~пункту [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 62). Згідно копії\~звіту ТОВ\~"Бюро\~оцінки Авеню"\~про оцінку\~майна від\~20.10.2023\~ринкова вартість\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~станом на\~дату оцінки\~становить 99\~616\~грн.\~Замовник оцінки\~-\~ [PERSON] (а.с.41-44). Згідно копій квитанцій на оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період 2021 - 2022 р.р. сплачувались кошти за рахунками, відкритими на ім"я [PERSON] (а.с.8-20). 19.06.2020 Бердичівським МБТІ виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Замовник - [PERSON] (інвентаризаційна справа № 212) (а.с.21-23). У судовому засіданні 19.03.2024 свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача, з його родиною знайома з 1980 року. Будинок будував КСП ім. Постишева. Позивач проживав у вказаній квартирі з народження з матір"ю, яка померла чотири роки тому, робив у квартирі ремонти. У судовому засіданні 19.03.2024 свідок [PERSON] пояснив, що знає позивача з народження. Він бачив, що [PERSON] доглядав за будинком, у якому проживав, проводив до будинку воду, змінював вікна, робив ремонти. Будинок надавався колгоспом матері позивача, яка померла 2 - 3 роки тому. У судовому засіданні 19.03.2024 свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача з народження, який проживав постійно в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] доглядав за будинком, у якому проживав, змінював вікна, робив ремонти, фарбував паркан. На цю квартиру ніхто не претендував. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Відповідно дост. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч.ч. 1 та 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити із того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власностідобросовісність заволодіння майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019р. у справі № 910/17274/17 (провадження №12-291гс18). Із огляду на викладене за набувальною давністю може бути визнане право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26.05.2021 у справі №214/3083/18 (провадження № 61-4186св21), від 24.06.2021 у справі №219/49/20 (провадження №61-2924св21), від 23.09.2021 у справі №206/1759/20 (провадження №61-9602св21). Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідач у поданому до суду клопотанні від 19.03.2024 не висвловився про наявність заперечень з приводу задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме її добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном, на даний час більше дев"ятнадцяти років, що підтверджується матеріалами справи, відповідачем не надано належних доказів на спростування зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. ІV. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч.9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved