Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 23 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 850466618. Відповідно до реєстру боржників №142 від 13.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 850466618. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до-умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашенні існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №850466618 в розмірі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму, а також судові витрати /а.с.2-4/. Розгляд справи відповідно до ухвали від 01.09.2023 року про прийняття справи до свого провадження та відкриття провадження у справі проводиться за відсутності сторін цивільного провадження. Відповідач скористався своїм правом та надіслав відзив, у якому зазначив, що позивач звернувся до Новоархангельського районного суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтував тим, що: 23 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 850466618... Відповідно до Реєстру боржників №142 від 13.07.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 850466618. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «ФК«ЄАПБ» належні йому права вимоги.... Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками.... Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед «ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 850466618 в розмірі 33184,26 грн.». Отже, на підставі вищенаведеного, позивач вважає, що є підстави для його судового захисту і вимагає стягнення з нього заборгованості в сумі 33184,26 грн. З такими доводами і позовними вимогами відповідач повністю не погоджується, за їх безпідставності. З доданого до позову доказу додатку № 2 - копії договору № 850466618 від 23.03.2021 р., з пункту 4.13, вбачається, що договір укладено в електронній формі, і розділі 5 «Реквізити сторін» указано зі сторони інформацію про позичальника: « [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий 3518 20020904-07019 04.05.2018. [ADDRESS] Податковий номер: Електронна адреса: [INFO] Номер телефону: [NUMBER] / [PERSON] /». В додатку № 1 «Графіку платежів...» до цього договору, в розділі 7 «Реквізити сторін», указано інформацію про позичальника: « [PERSON] . Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором: Тел. [NUMBER].... Одноразовий ідентифікатор [NUMBER], відправлено 23.03.2021 0:00:19,введено 23.03.2021 0:01:32 Сума: 18500 грн...». Але відповідач не визнає факту укладення даного кредитного договору, він жодним способом не звертався до первинного кредитора з питанням оформлення договору кредиту, коштів відповідач від кредитора жодним чином не отримував, тому і боргу перед позивачем по заявленим ним договорам відступлення грошових вимог по кредитному договору не має і мати не може. Про цей самий кредитний договір він дізнався вперше з матеріалів позовної заяви. В додатку № 1 «Графіку платежів...» до цього договору, в розділі 7 «Реквізити сторін», указано інформацію про позичальника: « [PERSON] . Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором: Тел. [NUMBER].... Одноразовий ідентифікатор [NUMBER], відправлено 23.03.2021 0:00:19, введено 23.03.2021 0:01:32 Сума: 18500 грн...». Але відповідач не отримував указаного в додатку до договору одноразового ідентифікатора [NUMBER], відправленого 23.03.2021 0:00:19, і не вводив цей цього одноразового ідентифікатора 23.03.2021 о 0:01:32 для укладання чи то підтвердження договору з первинним кредитором. Матеріали позову не містять будь-яких допустимих та належних доказів, на підтвердження того, що указаний в розділі 7 «Реквізити сторін» додатку № 1 «Графіку платежів...» до кредитного договору, одноразовий ідентифікатор [NUMBER] було відправлено 23.03.2021 на телефон [NUMBER]. Матеріали позовної заяви не містять будь-якого належного та допустимого доказу про видачу (виплату, зписання) позивачем на користь відповідача (на картковий рахунок у банку, в інший законний спосіб) тіла кредиту в розмірі 18500 грн., на який указується в додатку до договору. Також позивач не підтвердив доказами обставин позову про передачу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» права грошової вимоги за кредитним договором № 850466618 за договором факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Отже, позивач не надав до позову належних доказів підписання кредитного договору через використання Електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, доказу надіслання такого електронного ідентифікатора, його використання, доказів видачі (нарахування, виплати, тощо) йому коштів у сумі 18500 грн. Тому відповідач вважає не обґрунтованими підстави позову та позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ», а також його можливі права як фактора, про що також відсутні докази про перехід права вимоги від першого кредитора і до інших факторів у їх послідовності. В даній справі відповідач не може мати ті чи інші докази його непричетності до даного договору. Той факт, що в спірному договорі використані його персональні дані (ПІБ, паспортні дані, але без наявності копії самого паспорта в матеріалах справи, інших даних) не є доказом того, що відповідач цей договір уклав та підписав. Усі належні та беззаперечні докази укладання та підписання цього спірного кредитного договору з його виконання зі сторони кредитора, мають бути у володінні самого позивача (кредитора), і відповідно лише ним можуть бути надані такі докази. Зазначив, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі . суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Спірний договір не підтверджує беззаперечну вірогідність факту підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором матеріалами позову не підтверджено. Належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника. На підтвердження факту перерахування відповідачеві грошових коштів за спірним договором ніяким, більше того належним чином також не підтверджено. Стягнення коштів за невідомим відповідачу кредитним договором, який є електронним правочином, підписаним за незрозумілих та недоведених обставин і порядку, без доведення його участі як сторони у цьому договорі, без достовірних доказів перерахування первинним кредитором грошових коштів на користь відповідача, без встановлення обґрунтованості заявленого боргу, призведе до порушення конституційних майнових прав відповідача. Крім того, з доданого до позову копії додатку №1 до спірного договору (графіку Платежів, пункт 2) вбачається, що сума кредиту - 18500 грн., сума процентів за період з 06.04.2021 р. по 27.07.2021 р. - 9384,90. Але позивач вимагає сплати чомусь інших сум основної заборгованості - 15477,71 грн., і процентів 17706,55 грн., а не 18500 грн. і 9384,90. грн. відповідно. Натомість заявляючи такі суми, позивач не надав ніякого розрахунку, зрозуміло для обґрунтування та доведення заявленого до стягнення розміру заборгованості, який би включав доводи щодо того, коли і скільки відповідачем було погашено по кредиту (якщо таке мало місце), коли виникла заборгованість, і як розраховано заборгованість за процентами. Додаток до позову за п.н. 5. який позивач називає розрахунком заборгованості за кредитним договором не може вважатися розрахунком заборгованості за кредитним договором, оскільки в доданому документів лише вказується про розмір боргу, на момент переходу права вимоги від ТОВ «Таліон плюс» до позивача, і що він не змінився до 30.04.2023 р., але жодних розрахунків заборгованості за договором за період дії кредитного договору (якщо такі були, що намагається стверджувати позивач). Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі /а.с.58-63/. Представник позивача надіслав суду відповідь на відзив в якій зазначив, що 23 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, було укладено кредитний договір № 850466618, який підписано електронним підписом шляхом введення коду [NUMBER]. Крім того договір містить OR-код, при відкритті якого за допомогою сканера QR & штрих-кодів, зазначено: Позичальник: [PERSON] ІПН [NUMBER] Тел.: [NUMBER] Договір: 850466618 від 23.03.2021 Одноразовий ідентифікатор: [NUMBER], відправлено 23.03.2021 0:00:19, введено 23.03.2021 0:01:32 Сума: 18500 грн. 0 коп. Строк: 126 днів. Також в п. 5 договору зазначені дані паспорту Позивальника - Паспорт [NUMBER] , виданий 3518 20020904-07019 04.05.2018. У відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підвисання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитних договорів. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Електронні підписи можуть бути неудосконаленими, удосконаленими та/або з одноразовим ідентифікатором, кваліфікованими. Проте, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, не наведено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо тверджень представника відповідача, про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» договором, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. З метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеним кредитним договором. Станом на сьогоднішній день відповідь від товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», отримано так і не було. Водночас, зазначив, що після надходження запитувальних доказів, позивачем невідкладно буде направлено до суду шляхом подання клопотання про долучення доказів. В обов`язки товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» входило надати інформацію позичальнику, що вимагається законом перед укладенням правочину, а факт ознайомлення з ними, їх об`єктивні оцінка та осмислення входить до зони відповідальності самого позичальника і подальше укладення правочину залежить від волі останнього. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, зі змістом якої відповідач був ознайомлений на момент укладення кредитного договору № 850466618, передбачено порядок нарахування процентів за користування кредитом та механізм повернення кредиту. Додаток до договору про надання фінансового кредиту містить в собі графік платежів та розрахунок заборгованості (в тому числі суми кредиту і процентів за користування кредитом) та щодня оновлюється в Особистому Кабінеті Відповідача. Згідно з умовами договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплачені проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі/а.с.51-55/ Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до позову до відповідача заявлено матеріально правові вимоги - стягнення заборгованості за кредитом, стягнення заборгованості за нарахованими процентами. Суд розглядає дану цивільну справу тільки в межах заявлених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів цивільної справи 23 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 850466618. Відповідно до реєстру боржників №142 від 13.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 850466618. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до-умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №850466618 в розмірі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму, а також судові витрати. Вирішуючи даний спір суд зважує на наступні норми матеріального права. Відповідно до частин 1, 3, 4 та 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором . Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 Закону України «Про електрону комерцію»). У ст. 11 Закону України « Про електрону комерцію» зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін. Правила надання грошових коштів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.maneyveo.ua Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « та «, за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору. З договору від 23.11.2021 року №850466618 слідує, що відповідач його підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] 23.03.2021 року о 0:01:32 год., а тому суд доходить висновку, що факт укладення зазначеного кредитного договору підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». З підписаного відповідачем договору вбачається, що останній був ознайомлений з умовами користування отриманих ним кредитних коштів та знав про умови щодо сплати процентів. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується копією платіжного доручення перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи /а.с.78/. Уклавши зазначений договір на умовах, викладених в ньому відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. За змістом ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачкою умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №850466618 в розмірі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Суд не приймає до уваги доводи викладенні відповідачем у відзиві, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем виниклого кредитного зобов`язання і тому з нього на користь позивача в повному обсязі з урахуванням відсотків по кредиту підлягає стягненню сума заборгованості - 33184,26 грн. А тому суд з урахуванням наведеного вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33184,26 грн., з яких: 15477,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17706,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. Стосовно судових витрат понесених позивачем на звернення до суду суд зважує на наступне. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язаніз розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням зазначених норм процесуального права, враховуючи те, що позов задовольняється в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі судові витрати понесення при зверненні до суду у виді судового збору у сумі 2684 грн. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved