Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося у січні 2024 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 68648 грн. 26 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори: № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року, відповідно до умов якого фінансова установа надала позичальнику кредит на суму 25000 грн. 00 коп., № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року, відповідно до умов якого фінансова установа надала позичальнику кредит на суму 12000 грн. 00 коп. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредити у розмірі, встановлені договорами. Відповідач невиконуючи умови договорів, внаслідок чого за вказаними договорами, має заборгованість: за кредитним договором № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року в розмірі 48384 грн. 54 коп., з яких 24390 грн. 02 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6631 грн. 06 коп. сума заборгованості за відсотками, 17363 грн. 46 коп. заборгованість за комісіями; за кредитним договором № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року в розмірі 20263 грн. 72 коп., з яких 10679 грн. 10 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 грн. 90 коп. сума заборгованості за відсотками, 9582 грн. 72 коп. заборгованість за комісіями. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з Повернення Боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого, АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за вказаними договорами. Ухвалою судді від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] повторно не прибув у судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, та шляхом опублікування оголошення про виклик, про причини неявки суд не повідомив та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи АТ «Ідея банк» в судове засідання не з`вився, по невідомій суду причині, належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори: № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року, відповідно до умов якого фінансова установа надала позичальнику кредит на суму 25000 грн. 00 коп., № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року, відповідно до умов якого фінансова установа надала позичальнику кредит на суму 12000 грн. 00 коп. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредити у розмірі, встановлені договорами. Відповідач невиконуючи умови договорів, внаслідок чого за вказаними договорами, має заборгованість: - за кредитним договором № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року в розмірі 48384 грн. 54 коп., з яких 24390 грн. 02 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6631 грн. 06 коп. сума заборгованості за відсотками, 17363 грн. 46 коп. заборгованість за комісіями; - за кредитним договором № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року в розмірі 20263 грн. 72 коп., з яких 10679 грн. 10 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 грн. 90 коп. сума заборгованості за відсотками, 9582 грн. 72 коп. заборгованість за комісіями. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з Повернення Боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого, АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за вказаними договорами. У відповідності до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України\~передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Стаття 526\~ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що позивачем належно виконано умови договорів, видано відповідачу грошові кошти, обумовлені в договорах. Стаття 1048\~ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності зі\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до вимог ст.\~1052\~ЦК України\~у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Частиною першою\~статті 1077 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що відповідачем не сплачувалися суми кредиту та відсотки за користування кредитами, право вимоги за якими перейшло до позивача на підставі договору факторингу. Таким чином, відповідачем були порушені умови договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань. Зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредитів, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованості по кредитам, заборгованості за відсотками. Що стосується посилань позивача про стягнення заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року в розмірі 17363 грн. 46 коп. та за кредит № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року в розмірі 9582 грн. 72 коп., то слід зазначити наступне. Частинами 1,3ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихпостановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування» -10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статі 12 Закону. Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягаєЗакон України «Про споживче кредитування» Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга фінансової установи, визначена як обслуговування простроченої заборгованості по сплаті комісії за видачу кредитної заборгованості (або кредиту), має надаватися клієнту банку безоплатно. Отже, суд, застосовуючи доктрину "Суд знає право", дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року в розмірі 17363 грн. 46 коп. та за кредит № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року в розмірі 9582 грн. 72 коп., слід відмовити за безпідставності. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами: № Z64.00501.007534843 від 09 лютого 2021 року в розмірі 31021,08 грн., з яких 24390 грн. 02 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6631 грн. 06 коп. сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № Е07.00501.007273366 від 23 грудня 2020 року в розмірі 10681,00 грн., з яких 10679 грн. 10 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 грн. 90 коп. сума заборгованості за відсотками, всього на загальну суму 41702 грн. 08 коп. За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн., тобто у меншому розмірі ніж було встановлено за мінімальною ставкою для юридичних осіб станом з 01 січня 2024 року - 3028 грн., отже недоплата судового збору становить 344 грн., яка і підлягає стягненню з позивача на користь держави. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню на мкористь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1816,80 грн. (як 60% (41702,08 грн./68648,26грн.) від 3028 грн.), а у задоволенні вимог про стягнення коштів у повернення судового збору у розмірі 1211,20 грн. (3028 грн. - 1816,80 грн.) слід відмовити. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат.

Outcome: partial