Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно малолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що в червні 2013 року, [PERSON] познайомився з [PERSON] та починаючи з вересня 2017 року стали систематично зустрічатися із [PERSON] , зустрічі відбувалися вдома, в будинку [ADDRESS] . Від їхніх стосунків [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . 12 червня 2023 року сторони зареєстрували народження сина у Малоданилівській селищній раді Харківського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис від № 10 від 12 червня 2023 року. В актовому записі про народження дитини, батьком дитини записаний біологічний батько - [PERSON] , [INFO] , а матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні стосунки були припинені з 17 вересня 2023 року. Спільна дитина після розірвання відносин між батьками, починаючи з моменту виписки із пологового будинку і по теперішній час, проживає разом із [PERSON] . З часу припинення сімейних стосунків між ними були припинені й всі особисті відносини, в тому числі й з питань виховання дитини. Всі питання по догляду дитини, а саме його утриманню, вихованню позивач вирішує сам, без участі біологічної матері, [PERSON] , в цьому йому більше допомагає матір - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] починаючи з вересня 2023 року і по теперішній час, не підтримує ніяких відносин із позивачем, не цікавиться процесом дорослішання сина, зовсім не приділяє дитині належної уваги, не піклується про неї, не цікавиться його станом здоров`ям та ін. Також, відповідач не виконує й свого обов`язку по утриманню дитини, добровільно матеріальну допомогу на сина не надає. Протягом всього терміну відповідач, жодного разу не поцікавилася процесом дорослішання сина та його успіхами. Крім того, саме позивач постійно піклується про лікування дитини, забезпечує його самостійно та за допомогою лікарів і медичних працівників необхідний догляд, піклування, амбулаторні заходи лікування вдома в разі потреби. Дитина вчасно відвідує сімейного лікаря у супроводі позивача, всі щеплення виконуються згідно Національного календаря. В разі занедужання дитини, саме позивач виконує всі рекомендації сімейного лікаря. Мати малолітньої дитини не цікавиться станом здоров`я та самопочуттям дитини - сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 грудня 2023 року №453 - « про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] » було вирішено «Визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] батько дитини, є здоровим працездатним чоловіком, офіційно працевлаштований в ТОВ «ТК СОЮЗ», займає посаду експедитор транспортного структурного підрозділу «Логістика», алкогольними напоями не зловживає, є психічно здоровим, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, судимості не маю. Вважає, що відповідачка повністю само відсторонилася від виконання своїх обов`язків щодо виховання та розвитку неповнолітнього сина [PERSON] , які передбачені ст. 150 Сімейного Кодексу України, в силу чого є всі підстави для позбавлення її батьківських прав, щодо дитини: [PERSON] , [INFO] . Також вважає, що подальше батьківство відповідачки порушує немайнові та майнові права дитини, створює перепони та незручності у вирішенні життєвих питань, що стосуються сина. Представник позивача Служби у справах дітей Малоданилівської об`єднаної селищної територіальної громади, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно, при цьому не надала відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, без фіксації технічними засобами, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом було достовірно встановлено, що в червні 2013 року, [PERSON] познайомився з [PERSON] та починаючи з вересня 2017 року стали систематично зустрічатися із [PERSON] , зустрічі відбувалися вдома, в будинку [ADDRESS] . Від їхніх стосунків [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 12.06.2023, його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Спільне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні стосунки були припинені з 17 вересня 2023 року. Спільна дитина після розірвання відносин між батьками, починаючи з моменту виписки із пологового будинку і по теперішній час, проживає разом із [PERSON] . З часу припинення сімейних стосунків між ними були припинені й всі особисті відносини, в тому числі й з питань виховання дитини. Всі питання по догляду дитини, а саме його утриманню, вихованню позивач вирішує сам, без участі біологічної матері, [PERSON] , в цьому йому більше допомагає матір - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] починаючи з вересня 2023 року і по теперішній час, не підтримує ніяких відносин із позивачем, не цікавиться процесом дорослішання сина, зовсім не приділяє дитині належної уваги, не піклується про неї, не цікавиться його станом здоров`ям та ін. Також, відповідач не виконує й свого обов`язку по утриманню дитини, добровільно матеріальну допомогу на сина не надає. Протягом всього терміну відповідач, жодного разу не поцікавилася процесом дорослішання сина та його успіхами. Крім того, саме позивач постійно піклується про лікування дитини, забезпечує його самостійно та за допомогою лікарів і медичних працівників необхідний догляд, піклування, амбулаторні заходи лікування вдома в разі потреби. Дитина вчасно відвідує сімейного лікаря у супроводі позивача, всі щеплення виконуються згідно Національного календаря. В разі занедужання дитини, саме позивач виконує всі рекомендації сімейного лікаря. Мати малолітньої дитини не цікавиться станом здоров`я та самопочуттям дитини - сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 грудня 2023 року №453 - « про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] » було вирішено «Визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] батько дитини, є здоровим працездатним чоловіком, офіційно працевлаштований в ТОВ «ТК СОЮЗ», займає посаду експедитор транспортного структурного підрозділу «Логістика», алкогольними напоями не зловживає, є психічно здоровим, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, судимості не має. Вважає, що відповідачка повністю само відсторонилася від виконання своїх обов`язків щодо виховання та розвитку неповнолітнього сина [PERSON] , які передбачені ст. 150 Сімейного Кодексу України, в силу чого є всі підстави для позбавлення її батьківських прав, щодо дитини: [PERSON] , [INFO] . Також вважає, що подальше батьківство відповідачки порушує немайнові та майнові права дитини, створює перепони та незручності у вирішенні життєвих питань, що стосуються сина. Згідно висновку №02-20/965 від 29 квітня 2024 року, Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, як органу опіки та піклування, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , від 24.02.2024 року, під час візиту комісії встановлено, що умови проживання задовільні, одноповерховий будинок, газ, вода, світло, будинок обладнаний меблями, тепло, охайно, чисто. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, суд керується наступним. Згідно із ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 142 Сімейного кодексу України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із ст. 153 СК України закріплює право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Частина 4 ст. 155 СК України зазначає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тому суд, приходить до висновку, що обставини справи свідчать про те, що відповідачка, яка є матір`ю вищевказаної дитини, фактично самоусунулася від належного утримання та виховання дитини та не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та відповідно, про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд приходить висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими, а тому заявлений позов в цій частині також підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. З огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з позовом в сумі 1211,20 грн. Крім того враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved