Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

17.01.2024 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.11.2023 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказала, що дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач протягом тривалого часу матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивач зазначила, що у дитини наявні здібності до спорту, вивчення іноземних мов, однак позивач самостійно не в змозі оплачувати такі заняття сина. Крім цього, у дитини є необхідність у харчуванні, медикаментах, дитина навчається у школі, що також потребує додаткових витрат, зокрема на купівлю підручників, шкільного приладдя тощо. При цьому стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 17.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 02.02.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 29.02.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 29.02.2024 відмовлено у задоволенні заяв [PERSON] про зупинення провадження у справі. Судове засідання відкладене на 20.03.2024. 20.03.2024 судове засідання відкладене на 11.04.2024 за клопотанням відповідача. 11.04.2024 судове засідання відкладене на 07.05.2024 за клопотанням відповідача. У судовому засіданні 07.05.2024 позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Позивач зазначила, що розмір витрат, які вона несе на утримання сина, відповідає розміру аліментів, які вона просить стягувати з відповідача. Вказала, що розмір її доходу становить 10000 грн щомісячно. Відповідач з квітня 2023 року жодним чином не допомагає позивачу матеріально та не надає кошти на утримання дитини. Також позивач зазначила, що на її утриманні перебуває ще двоє дітей, одна з яких є повнолітньою, однак позивач продовжує допомагати їй матеріально. У судове засідання 07.05.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явився. 07.05.2024 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із проходженням медичного огляду та лікуванням. 07.05.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні даної заяви з підстав її необґрунтованості. Так, на підтвердження зазначених у заяві обставин відповідач надав направлення на лікування від 04.05.2024. Разом з тим такий доказ не підтверджує факт перебування відповідач станом на 07.05.2024 на лікуванні, у тому числі на стаціонарному, та неможливість з цих підстав з`явитися у судове засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 12.01.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.11.2023 (а.с. 4-8). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ПП «Наш дім» № 19 від 09.01.2024 (а.с. 11). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що домовленості щодо утримання сина між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Указане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Так, обґрунтовуючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина, позивач зазначила, що витрачає кошти на придбання для дитини продуктів харчування, взуття, одягу, також здійснює витрати на оплату факультативних занять для дитини. При цьому відповідач правом подання відзиву не скористався та у судове засідання не з`явився. Докази на спростування доводів позивача відповідач суду не надав. Так само суду не доведено, що за станом здоров`я, чи у зв`язку з наявністю на утриманні інших осіб, чи з інших підстав відповідач не може сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 3500 грн щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved