Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій вона просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 16 липня 2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №202. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Вимоги обґрунтовані тим, що з 16\~липня 2011\~року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного сімейного життя у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо. Основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів та відсутність між сторонами взаєморозуміння. В зв`язку із зазначеним позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач та її представник - адвокат Єлісєєв Д.О. в судове засідання не з`явились, із матеріалів позовної заяви вбачається, що останній просить провести розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 липня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №202 (а.с.5). Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народилась донька - [PERSON] (а.с.8;9). На даний час спільне подружнє життя припинено. Примирення вони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватися цим прізвищем. За частиною 1 ст.141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню їй з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved