Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

27.02.2024 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 10211090587 від 11.09.2021 у розмірі 39 898,47 грн, з яких заборгованість за тілом - 18 858,85 грн, заборгованість за відсотками - 21 039,62 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № 10211090587 від 11.09.2021, позивачем було надано відповідачеві 24 594,87 грн, а відповідач зобов`язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 39 898,47 грн, яка складається з загальної суми боргу - 18 858,85 грн та заборгованості за відсотками - 21 039,62 грн, яку позивач і просить стягнути. Ухвалою від 07.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач повідомлявся про наявність справи в суді шляхом надіслання на адресу зареєстрованого місця проживання копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, проте конверт повернувся до суду без вручення. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 11.09.2021 між ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10211090587 про надання кредиту в розмірі 24 594,87 грн. на придбання товару у ТОВ «ЦЕТЕХНО». Кошти були перераховані позивачем на рахунок ТОВ «ЦЕТЕХНО» відповідно до заяви-приєднання до кредитного договору по продукту «Кредит на товар». Згідно з пунктом 3 кредитного договору, грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 місяці зі сплатою 4,5 % в місяць, щомісячний платіж склав 2 131,56 грн. відповідно до обчислення загальної вартості кредиту. Таким чином, враховуючи те, що сторонами був укладений кредитний договір про споживчий кредит, суд приходить висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у визначеному договором розмірі. З позовної заяви вбачається, що відповідач не належним чином виконував умови кредитного договору, а відтак станом на 05.02.2024 має заборгованість по кредиту в сумі 39 898,47 грн, яка складається з загальної суми боргу - 18 858,85 грн та заборгованості за відсотками - 21 039,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Судовий збір у розмірі 3 028,00 грн належить стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved