Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~обґрунтовуючи вимоги\~тим,\~що 02.01.2021р.\~від її\~імені був\~укладений договір\~про споживчий\~кредит №2408651\~з ТОВ\~«Мілоан»,\~за умовами\~якого позичальнику\~надається кредит\~в розмірі\~8000,00грн.\~строком на\~28\~днів,\~шляхом переказу\~на картковий\~рахунок позичальника.\~Позивачка стверджує,\~що ТОВ\~«Мілоан»,\~не отримавши\~її згоди\~на передачу\~і обробку\~персональних даних, не впевнившись в особі позичальника, вступив у співпрацю з невідомими особами та перерахував їм кредитні кошти, чим порушив порядок ідентифікації та верифікації, використавши номер телефону, який їй ніколи не належав. Крім того, ТОВ «Мілоан» свідомо надсилалися смс-повідомлення на номер телефону, який позивачці не належить, незважаючи на те, що вказаному товариству був відомий її офіційний номер телефону. ТОВ «Мілоан» не звернуло уваги на розбіжності, які були допущені невідомими особами під час верифікації, а саме: в анкетах-заявах про надання кредиту адресою реєстрації є [ADDRESS] , а в індивідуальній частині договору адресою реєстрації є [ADDRESS] , але жодного житлового будинку за цією адресою немає. Банківська картка, на яку ТОВ «Мілоан» перерахував кредитні кошти, позивачці не належить. По даному факту було відкрито кримінальне провадження №12021164500000064 за ч.1 ст.190 КК України, в якому вона є потерпілою, а його досудове розслідування триває по теперішній час. В рамках цього кримінального провадження 02.03.2021р. до ТОВ «Мілоан» слідчим був направлений запит, відповідь на який органом досудового розслідування отримано не було. 16.06.2021р. позивачка звернулася до ТОВ «Мілоан» з листом, до якого додала докази того, що не отримувала кредитні кошти, але відповіді на вказаний лист вона не отримала. Позивачка також зазначає, що не була повідомлена про те, що ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал». Як зазначає позивачка, під час вчинення приватним нотаріусом Данич О.Ф. виконавчого напису №13889 було відсутнє підтвердження підписання нею договору, сума заборгованості не була безспірною та взагалі не була їй повідомлена, письмову вимогу про погашення заборгованості вона не отримувала, а зазначений кредитний договір нотаріально посвідчений не був. У зв`язку з цим, починаючи з 08.02.2021р., позивачка переживала щоденний стрес, внаслідок чого була госпіталізована до медичного закладу, її ділова репутація була зіпсована, оскільки про її заборгованість, якої насправді не було, стало відомо за місцем її роботи, а після відкриття виконавчого провадження її банківська картка була заблокована, внаслідок чого вона не мала змоги купувати продукти харчування, користуватися транспортом та здійснювати інші дії. З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13889, вчинений 31.05.2021р. приватним нотаріусом Данич О.Ф., про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №2408651 від 02.01.2021р., виключити інформацію щодо цього кредитного договору з її кредитної історії, зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію стосовно цього договору шляхом внесення змін до інформації, що міститься в ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а також стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила задовольнити її уточнені позовні вимоги (том 2, а.с.96-110), а справу розглянути без її участі (том 2, а.с.168). Представник відповідача ТОВ «Мілоан» в судове засідання також не з`явився, подав до суду відзиви на позов, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що доводи позивачки грунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами (том 1, а.с.60-79; том 2, а.с.40-42), а також звернувся до суду із заявою про залишення уточненої позовної заяви без руху (том 2, а.с.156). Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит капітал», якого було повідомлено належним чином про дату, час і місце судового засідання, в засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник третьої особи ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких вказав про необгрунтованість позовних вимог позивачки про виключення інформації з кредитної історії та просив в повному обсязі відмовити у задоволенні її позовних вимог (том 2, а.с.91-92). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., який був повідомлений належним чином, в судове засідання також не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Згідно ч.ч.5,\~6\~ст.81\~ЦПК України\~докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи;\~доказування не\~може грунтуватися\~на припущеннях. В матеріалах справи міститься копія договору про споживчий кредит №2408651 від 02.01.2021р., укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , за умовами якого позичальнику надається кредит в розмірі 8000,00грн. строком на 28 днів, шляхом переказу на картковий рахунок позичальника (том 1, а.с.24-31). За умовами договору про відступлення прав вимоги №68-МЛ від 14.05.2021р. право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит капітал» (том 2, а.с.78). 31.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис №13889 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованості в розмірі 35695,70грн., що виникла за цим кредитним договором (том 1, а.с.35). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркою В.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (том 1, а.с.46). Вважаючи зазначений кредитний договір таким, що укладений шахрайським шляхом, [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із відповідною заявою, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження №12021164500000064 за ч.1 ст.190 КК України, в якому вона є потерпілою, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2021р. (том 1, а.с.13). Встановлено, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження на даний час не закінчено. З договору про споживчий кредит №2408651 від 02.01.2021р. вбачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] , але дані щодо цієї адреси відсутні в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (том 2, а.с.124). В цьому договорі також вказаний телефонний номер [PERSON] , який згідно інформації ПрАТ «Київстар», викладеної в листі від 02.07.2021р. за №544700/03/03/02, за нею не зареєстрований (том 2, а.с.113). Відповідач ТОВ «Мілоан» надав до суду копію платіжного доручення №36812831 від 02.01.2021р. про переказ коштів у розмірі 8000,00грн. на кредитний рахунок [PERSON] із зазначенням цього рахунку, а саме: 444111ХХХХХХ8119 (том 2, а.с.69). З листа АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» №QEVR-20210329-145343 від 29.03.2021р. вбачається, що банківська картка з зазначеним у платіжному дорученні номером є недійсною та [PERSON] не видавалася (том 2, а.с.111). У відзиві на позов ТОВ «Мілоан» посилається на те, що позичальника верифіковано за допомогою системи BankID НБУ (ДП «ДІЯ»), а інформація про посвідчення особи позичальника, отримана з системи BankID НБУ у формі звіту співпадає з заявленою позичальником. Однак, у листі Директорату розвитку електронних послуг Міністерства цифрової трансформації України №1/10-10-4-2023 від 05.01.2023р. зазначено, що за результатами організаційно-технічних заходів здійснено перевірку та встановлено, що в інформаційно комунікаційній системі Порталу Дія відомості щодо реєстрації у мобільному додатку Порталу Дія (Дія) користувача [PERSON] відсутні (том 2, а.с.125-126). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору про споживчий кредит №2408651 від 02.01.2021р., що свідчить про те, що його було укладено іншою особою, а тому вказаний договір є нікчемним. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків та є недійсним вже в момент вчинення незалежно від будь-чиєї волі. Відповідач реалізував своє право на повернення кредитних коштів, звернувшись до нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, а також до органу державної виконавчої служби, однак у [PERSON] відсутній обов`язок щодо повернення цих кредитних коштів, яких вона не отримувала, а тому наступні дії кредитора щодо повернення грошових коштів є такими, що не породжують жодних юридичних наслідків. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Саме по собі визнання договору нікчемним і наявність встановлення нікчемності такого правочину у мотивувальній частині рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до інформації, що міститься в ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а відтак і підставою для спростування недостовірної інформації стосовно вказаного договору. Щодо позовної вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23\~ЦК України особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає,\~зокрема,\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено у п.3 та п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Зазначені норми встановлюють загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача. Заподіяння позивачу моральної шкоди також є предметом доказування та має бути підтверджена позивачем належними та допустимими доказами відповідно до положень\~ст.ст.76-81 ЦПК України. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди позивачка зазначила, що щоденні дзвінки від фінансових установ та погрози призвели до головних болів, нервового зриву, внаслідок чого їй довелося звернутися до лікаря невропатолога, який призначив їй лікування, на підтвердження чого вона надала відповідні медичні документи. Позивачка зазначає, що була зіпсована її ділова репутація, оскільки після надходження до її місця роботи відповідних документів від приватного виконавця їй довелося давати детальні пояснення, а блокування її банківської картки призвело до неможливості купувати продукти харчування, користуватися транспортом та здійснювати інші дії. Факт завдання позивачці моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю саме відповідачів не знайшов свого підтвердження, позивачкою не надано доказів наявності моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між можливою шкодою і протиправним діянням відповідачів, не було доведено того, що внаслідок дій відповідачів вона понесла втрати немайнового характеру. З матеріалів справи вбачається, що моральна шкода могла бути завдана позивачці внаслідок шахрайських дій осіб, які уклали кредитний договір від її імені, а відповідачі лише реалізовували свої право на повернення кредитних коштів. Крім того, суд зазначає, що позивачка просить стягнути з обох відповідачів чітко визначену суму моральної шкоди, не зазначивши при цьому ступінь вини кожного з відповідачів, що у разі задоволення цієї позовної вимоги може призвести до порушення прав кожного з цих відповідачів, або одного з них в тій чи іншій мірі. З огляду на викладене, позовна заява у частині вимог про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Outcome: partial