Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

АТ "Креді Агріколь банк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за комплексним договором №4/3244488 від 29.11.2021 року у розмірі 216714,37 грн. станом на 31.03.2023 року, а також судових витрат. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 29.11.2021 між банком та [PERSON] було укладено комплексний договір №4/3244488. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, позичальник надав кредит у сумі 311881,34 грн., строком 28.11.2022 року. Пунктом 1.2 передбачено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби(купівлю транспортного засобу), в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно цього Договору та Правил надання користування споживчого кредиту в банку та умов страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною цього договору. На виконання своїх зобов`язань кредитор надав позичальнику кредитні кошти строком до 28.11.2022, а відповідач не повернув кредит згідно графіком погашення кредиту. Банком зобов`язання за договором виконано у повному обсязі. У зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем станом на 31.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 216714,37 грн., з яких 216696,38 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17,81 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками, 0,18 грн. нараховані відсотки. \~\~ Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.07.2023 дана справа направлена до Київського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 11.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду подав заяву, зі змісту якої вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялався належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, а також відомості про повідомлення відповідача на електронну пошту. Заяв про розгляд справи у ї відсутність до суду не надходило. 24.10.2023 від відповідача на адресу суду надходило клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи, що було судом задоволено. Відповідачем за період з жовтня 2023 року по квітень 2024 року не надано до суду відзиву на позов. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Судом встановлено, що обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України). Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Крім того, відповідно до\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини. Згідно з ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі\~ст. 9 Конституції України. Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 передбачено, що дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України. Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить\~ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи. Таким чином, норми\~ЦПК України\~щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи/заяви має формувати суд, який розглядає справу/заяву. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, розгляду заяви, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4ст.223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29.11.2021 між банком та [PERSON] було укладено комплексний договір №4/3244488. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, позичальник надав кредит у сумі 311881,34 грн., строком до 28.11.2022 року. Згідно п.п. 1.3 кредитного договору, порядок надання кредиту та його обслуговування, права, обов`язки та відповідальність сторін(штрафи, пеня) інші умови кредитування, та також забезпечення виконання зобов`язання до договором заставою визначені в правилах надання та обслуговування кредиту на придбання та під заставу транспортного засобу а АТ «Креді Агріколь Банк», які є невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті банку. Згідно п.5.12 Кредитного договору зазначено, що [PERSON] , шляхом підписання цього договору підтверджує, що в день укладення цього договору особисто отримала свій примірник договору, умови цього договору їй зрозумілі, з правилами страхування та програмою страхування на офіційному сайті позивача ознайомлена, приймає та погоджується, з тарифами банку страхової компанії ознайомлена та згодна, надає своє згоду на передачу банком інформації, що становить банківську таємницю страховику, нею одержано інформацію, передбачену ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». З наданої виписки з рахунку [PERSON] за період з 29.11.2021 року по 28.11.2022 року вбачається рух коштів по картці відповідача. У зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем станом на 31.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 216714,37 грн., з яких 216696,38 грн. прострочена заборгованість, 17,81 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками, 0,18 грн. нараховані відсотки. \~\~ У відповідності до ст. ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст. ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. У відповідності до ст. ст.\~625,\~1048,\~1054 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.\~626\~ч. 1,\~627,\~629 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до статей12,13,81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Креді Агріколь Банк» не повернуті, позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судового збору на користь позивача.

Outcome: approved