Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Суворовського районного суду м.\~Одеси із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що він є власником 3/50 частин будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування. Співвласником будинку є [PERSON] із\~часткою в\~будинку в\~розмірі 47/50. [PERSON] та [PERSON] також проживають в зазначеному будинку. Між позивачем та відповідачами виникають конфлікти з приводу спільного користування будинком та чиняться йому перешкоди у здійснені ним права власності на належну йому частку. Таким чином просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Батталов А.М., вимого позову підтримали та наполягали на його задоволені. Відповідачі вимоги позову не визнали, а [PERSON] , пред`явила зустрічний позов до [PERSON] , про припинення його права спільної часткової власності із стягненням з неї грошової компенсації. В обґрунтування вимог посилалася не те, що частка [PERSON] , є незначною, виділити її в натурі неможливо, спільне користування внаслідок неприязних відносин неможливе, припинення права власності [PERSON] , на належну йому частку не завдасть істотної шкоди, оскільки [PERSON] , проживає в іншому будинку, а саме в буд. [ADDRESS] , в якому йому належить на праві власності 1/3 частина будинку загальною площею 120,0 кв.м. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , та його представник вимоги зустрічного позову не визнали та пояснили, що відповідач бажає користуватися належними йому 3/50 частинами будинку. Треті особи\~за зустрічним\~позовом [PERSON] \~та [PERSON] не заперечували проти задоволення зустрічного позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору дарування від 09.02.2022р., [PERSON] , набув право власності на 3/50 частин будинку [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до Договору дарування від 09.08.2002р., [PERSON] , набула право власності на 47/50 частин будинку [ADDRESS] (а.с. 79). Також встановлено, що [PERSON] , з дня набуття права власності на 3/50 частин будинку ніколи в ньому не проживав, витрат на утримання належного йому майна не здійснював. [PERSON] , має зареєстроване місце проживання в буд. [ADDRESS] , в якому йому належить на праві власності 1/3 частина будинку загальною площею 120,0 кв.м., в якому він проживає разом з дитиною і дружиною, якій також належить 1/3 частина цього будинку. Крім того,\~судом встановлено,\~а учасниками\~справи не\~заперечувалось те,\~що між\~ [PERSON] ,\~ та\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , склалися неприязні відносини, виникають конфлікти з приводу спільного користування будинком [ADDRESS] . Згідно до висновку експерта № 12/23 від 03.05.2023р., за результатами проведеного будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, виділення (поділ) будинку [ADDRESS] в натурі на 3/50 та 47/50 часток з організацією ізольованих частин неможливо, а вартість 3/50 частин будинку становить 67 109,00 гривень (а.с. 85-114). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки [PERSON] , внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області вартість 3/50 частин будинку будинку [ADDRESS] , в сумі 67 109,00 грн., (а.с.177). Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 365 ЦК право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.1995 судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №303/4849/16-ц, згідно якого для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Судом встановлено, що частка відповідача [PERSON] , у спірному нерухомому майні є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне проживання [PERSON] , із сім`єю [PERSON] неможливе, а припинення права власності на 3/50 частин будинку не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] , та його сім`ї які мають у власності 2/3 частин будинку [ADDRESS] , площею 120,0 кв.м, в якому вони і проживають, а тому зустрічний позов [PERSON] , підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у справі, суд приходить до висновку про те, що первісний позов [PERSON] , задоволенню не підлягає, оскільки задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісного позову.

Outcome: approved