Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Адвокат Білий Віталій Сергійович в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків від інфляції та 3 відсотків річних. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02.04.2020 у справі № 752/23473/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди задоволено та стягнуто з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду в розмірі 91 550,32 грн. На підставі вказаного рішення було видано та пред`явлено для примусового виконання виконавчий лист у справі. Рішення Голосіївського районного суду від 02.04.2020 в примусовому порядку було виконано, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями приватного виконавця Чулієва А.А. від 27.08.2020 та від 14.09.2020 № 1489 та № 1534, відповідно. За період з настання події, за яку стягнуто з відповідача 91 550,32 грн. по день фактичного погашення заборгованості в примусовому порядку, а саме з 26.04.2018 по 14.09.2020, відповідач має сплатити нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати в сумі 9 847,76 грн. та 3% річних в сумі 6 437,62 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість та судові витрати. 22.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02.04.2020 у справі №752/23473/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди задоволено та стягнуто з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду в розмірі 91 550,32 грн. Рішення набрало законної сили 05.05.2020 та 19.06.2020 у справі видано виконавчий лист відносно [PERSON] . Відповідно до платіжного доручення від 27.08.2020 № 1489 згідно виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва № 752/23473/19 від 19.06.2020 з [PERSON] на користь позивача стягнуто 9 602,55 грн. Відповідно до платіжного доручення від 14.09.2020 № 1534, згідно виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва № 752/23473/19 від 19.06.2020 з [PERSON] на користь позивача стягнуто 81 947,77 грн. Згідно з довідкою позивача, за період з 26.04.2018 по 14.09.2020 на суму заборгованості нараховані 3% річних в розмірі 6 437,62 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 847,76 грн. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до статті 257 ЦК України. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон набрав чинності 02.04.2020 року. Таким чином, позовні вимоги пред`явлені в межах процесуального строку, передбаченого ст. 257 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням. Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 грн., суд відзначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія Договору про надання правової допомоги № 1/23ю від 02.01.2023, Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги, копія Акту прийому-передачу нажаних послуг № 24034/1 до Договору про надання правової допомоги, копія свідоцтва пр оправо на заняття адвокатською діяльністю Серії ХС № 000229. Згідно з актом приймання передачі наданої правничої допомоги № 24034/1 від 03.09.2023, загальна вартість послуг з надання правової допомоги складає 5 000 грн. Зазначена сума також підтверджується і Додатком до договору про надання правової допомоги № 1/23ю від 02.01.2023. За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу, проте розмір витрат у сумі 5 000 грн. є не співмірним із складністю справи, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved