Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

15.02.2024 року комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 95481 грн. 03 коп. основного боргу, 6413 грн. 31 коп. інфляційних втрат, 1684 грн. - 3 % річних, 139 грн. 51 коп. пені та витрати на судовий збір. Стислий виклад позиції позивача. Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго Павлоградської міської надає послуги з теплопостачання відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1022. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири [ADDRESS] . Однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводив. У результаті чого за період з 01.08.2012 року по 01.02.2024 року утворилась основна заборгованість за спожиту теплову енергію перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» ПМР у сумі 95481 грн 03 коп. Розмір інфляційних втрат складає 6413,31 грн., 3% річних складають: 1684,96 грн., розмір пені 139,51 грн. Відповідно до заперечень на заяву про застосування позовної давності від 25.04.2024 року, представник позивача просить при розгляді справи №185/1809/24 врахувати строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2. Стислий виклад позиції відповідача. Згідно відзиву на позовну заяву від 04.04.2024 року відповідач визнав позовні вимоги частково. Просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача, вважає, що підлягає задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплову енергію (основний борг) в межах позовної давності, тобто за період з 15.02.2021 року по 01.02.2024 року. Починаючи з 24 лютого 2022 року, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. Відповідно до наданих позивачем розрахунків він просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати та три проценти річних за період з 01.04.2021 року по 06.02.2024 року, пеню за період з 03.04.2023 року по 01.02.2024 року. Відтак, позовні вимоги про стягнення пені за період з 03.04.2023 року по 01.02.2024 року в розмірі 139,51 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з дією заборони в цей період. Також, з урахуванням заборони на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних в період дії воєнного стану, з мене підлягають стягненню інфляційні витрати та три проценти річних, нараховані на заборгованість, яка виникла за період з 15.02.2021 року по 23.02.2022 року (по день встановлення заборони). Всі нарахування здійснюються в наступному місяці, а оплатити споживач має до кінця місяця, що настає за розрахунковим періодом. Таким чином, нарахування інфляційних витрат та 3% річних на заборгованість за лютий 2021 року здійснюється з квітня 2021 року. За інші місяці - аналогічно. Тобто розрахунковий період для нарахування інфляційних витрат та 3% річних на заборгованість становить з 01.04.2021 року по 23.02.2022 року. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 15.02.2021 року по 01.02.2024 року на загальну суму 43 435,65 гри. , в тому числі: основний борг - 42 874,48 грн.; інфляційні витрати - 443,98 грн.; три проценти річних -117,19 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою відкрито спрощене провадження, справу призначено до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідачів провести заочний розгляд справи. Відповідач підтримав доводи, викладені у відзиві, просив застосувати загальний строк позовної давності, врахувати неправомірність розміру боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради надавало послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, що настає розрахунковим. Згідно відомостей відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, наданих 26.02.2024 року №479, місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 24.12.2001 року по теперішній час зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно відзиву на позов відповідач [PERSON] підтвердив адресу свого проживання - [ADDRESS] . Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги з 01.05.2019 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Пунктом 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Комунальним підприємством Павлоградтеплоенерго Павлоградської міської ради, відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Відповідач, [PERSON] , у відзиві на позовну заяву вказав, що проживає за адресою [ADDRESS] , тобто він є споживачем послуг за вказаною адресою, які надає комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго Павлоградської міської ради. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , оформленого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.08.2012 року по 01.02.2024 року у сумі 95481 грн 03 коп. Відповідач просив застосувати строк позовної давності. З позовом про стягнення боргу за спожиту теплову енергію Комунальне підприємство Павлоградтеплоенерго звернулось до суду 15 лютого 2024 року. Відповідно до ст. 256, 257, ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник позивача просить при розгляді справи врахувати строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2. Проте карантин було скасовано Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» із 24 години 00 хв. зо червня 2023 року на всій території України, а позивач звернувся із позовною заявою до суду 15 лютого 2024 року, тобто після закінчення строку карантину. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 40293 грн 84 коп., яка утворилась у період з 15.02.2021 року по 01.02.2024 року. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до п.1 Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206, установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року, вказаною постановою КМ України було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних на заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги, що нараховано за період після 24 лютого 2022 року, задоволенню не підлягають у зв`язку з введенням заборони на їх нарахування. Позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які нараховані до 24 лютого 2022 року не підлягають задоволенню, оскільки їх нарахування здійснено виходячи з сукупного індексу інфляції, яка розрахована за період по 01 грудня 2023 року, та виходячи з періоду нарахування відсотків по 06 лютого 2024 року (дата закінчення періоду нарахування). Отже, задоволенню не підлягають позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в частині стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію в межах трирічного строку звернення до суду. Розподіл судових витрат У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial