Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.01.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Також визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] .. В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.01.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що на даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини, оскільки матеріальний стан позивачки погіршився, що зумовлено збільшенням витрат на утримання дитини у зв`язку із збільшенням віку та потреб дитини, а також значним збільшенням прожиткового мінімуму для дитини з часу\~ухвалення рішення про стягнення аліментів. Вказувала, що [PERSON] на даний час не працевлаштована, при цьому дитина повністю перебуває на її утриманні. Визначений розмір аліментів у розмірі 1 300 грн. в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину є недостатнім для матеріального утримання сина. Разом з тим, у відповідача змінився сімейний та майновий стан, виходячи з того син відповідача від попереднього шлюбу який перебував на його утриманні досяг повноліття, є працездатною особою та не перебуває на утриманні [PERSON] .. При цьому будь-які інші особи на утриманні у відповідача відсутні. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила збільшити розмір аліментів на утримання дитини та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що не працює, у зв`язку з чим не має змоги сплачували аліменти у розмірі, запропонованому позивачем. Окрім того, посилався на те, що він утримує повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після дорожньо-транспортної пригоди перебуває у лікарні. Також зазначав, що його матеріальний стан не змінився, а все майно на його ім`я було набуте ще у 2014-2015 роках. Разом з тим не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 2 000 грн.. Позивачка та її представник не прибули. Від представника позивачки адвоката Кодрян Я.Д. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Свою позицію щодо заявлених позовних вимог виклав у поданому до суду відзиві. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності\~до положення\~ст.27\~Конвенції про\~права дитини,\~прийнятої Генеральною\~Асамблеєю ООН\~20\~листопада 1989\~року (ратифікована\~27.02.1991\~року),\~Держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.01.2019 року було розірвано та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.5). Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст. 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою \~статті 181 СК України\~ визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо\~від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються\~у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша\~статті 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно із частиною другою\~статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Як було встановлено судом, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.01.2019 року №725/5928/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-9). Стаття 192 СК України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав,\~\~ а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося матеріальне становище платника, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Гарантоване\~статтею 55 Конституції України\~право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). У якості підстави звернення до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивач посилалася на те, що син відповідача від першого шлюбу став повнолітнім та не перебуває на утриманні батька, внаслідок чого змінився його майновий стан. На виконання вимог ст. 182 СК України суд враховує, що у відповідача [PERSON] змінився майновий стан, оскільки на його утриманні на даний час перебуває лише одна малолітня дитина. Старший син набув повноліття. Доводи відповідача про те, що він продовжує утримувати повнолітнього сина, судом не може бути взято до уваги, оскільки жодного доказу на їх підтвердження суду не надано. Як і не надано доказів його перебування у лікарні. Окрім того, суд враховує, що у [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, площею 170,6 кв.м., в с. Динівці, Новоселицької міської громади Чернівецького району Чернівецької області, а також шість земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено належними доказами та свідчить про задовільний майновий стан відповідача, що підтверджує його спроможність сплачувати аліменти на утримання сина. Доводи відповідача, що майно ним набуте у 2014-2015 роках не спростовує його обов`язку утримувати дитину, окрім того ст. 182 СК України зобов`язує суд враховувати наявність такого майна при визначенні розміру аліментів, а не часу його набуття. Також суд приймає до уваги ту обставину, що малолітній [PERSON] подорослішав, вартість проживання з часу призначення попереднього розміру аліментів значно зросла та як наслідок попереднього розміру аліментів не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним. При цьому суд наголошує, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька, так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. Таким чином, враховуючи вищенаведені зміни матеріального стану одержувача аліментів та матеріального стану платника аліментів, з метою захисту інтересів дитини [PERSON] , забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, слід збільшити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] до 3 000 грн.. Також, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в розмірі 1 211 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Щодо часу з якого стягуються аліменти у новому розмірі. Позивачка просила стягувати новий розмір аліментів з 04.03.2024 року тобто з дна подання позову до суду, однак з цим суд погодитись не може, оскільки згідно з п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial