Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - відповідач-1, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - відповідач-2, ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), в якому просить визнати договір кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» недійсним; зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії на ім`я [PERSON] інформацію про кредитний договір № 583260766 від 02.04.2023 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відредагувати дані, які містяться в кредитній історії на ім`я [PERSON] , а саме: визначити правильним контактний телефон [NUMBER] , замість зазначених контактів: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; визначити правильною поштову адресу: [ADDRESS] , замість зазначеної: [ADDRESS] ; визначити правильною адресу реєстрації: [ADDRESS] , замість зазначеної адреси реєстрації: [ADDRESS] ; визначити правильною електронну пошту: [INFO] , замість зазначеної електронної пошти: [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 02.04.2023 року позивачу через застосунок Дія надійшли повідомлення про запит кредитної історії, де кредиторами були зазначені «Манівео швидка фінансова допомога» та «КредитПлюс». Оскільки позивач не зверталася до жодної фінансової установи за отриманням кредиту, [PERSON] зателефонувала на гарячу лінію 102 з повідомленням про вчинення щодо неї шахрайських дій. У подальшому позивач дізналася про те, що нею від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримано кредит у розмірі 3 000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку № [NUMBER] . Після звернення до відділення АТ КБ «ПриватБанк», позивач дізналася про те, що 03.04.2023 року невідомі особи, які отримало доступ до акаунта в системі Приват24, на її ім`я відкрили банківську картку № [NUMBER] , про яку [PERSON] не було відомо. При цьому, кредитні кошти, які ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку № [NUMBER] були зняті готівкою 02.04.2023 року у с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 120. Позивач звернулася до правоохоронних органів та 03.04.2023 року Вишгородським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Київській області за її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом шахрайських дій та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023111150000639, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 31 ст. 190 КК України, в якому позивача визнано потерпілою, на даний час досудове розслідування триває. Позивач вважає, що укладений від її імені кредитний договір відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є недійсним, оскільки вона не зверталася до відповідача про надання їй кредиту самостійно або через третю особу, у тому числі, через електронну платформу чи веб-сайт, відтак, не укладала жодних договорів з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, особові дані позивача, зокрема, мобільний номер, паспортні дані, адреса місця реєстрації (проживання), електронна скринька, банківські реквізити, картка, на яку нібито були перераховані кошти, які вказані у договорі не належать позивачу. Зазначала про відсутність з її боку волевиявлення на укладення кредитного договору, про які вона дізналася після їх оформлення невідомою особою, яка заволоділа її персональними даними. Ураховуючи те, що позивач не мала наміру укладати з відповідачем оспорюваний кредитний договір, не подавала заявок на онлайн кредит, не мала волевиявлення на оформлення кредитного договору та не отримувала грошових коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вважає, що відповідач-2 зобов`язане відредагувати та вилучити дані, які містяться в кредитній історії на ім`я [PERSON] . Крім того, представником позивача разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів, в якому остання просить витребувати у ПАТ «ВФ Україна» роздруківки вхідних та вихідних дзвінків абонента в період з 00:00 год. 02.04.2023 року по 24:00 год. 03.04.2023 року, із зазначенням місцеперебування абонента в момент кожного дзвінка вхідного та вихідного телефонного з`єднання, час та тривалість їх з`єднання, у тому числі з`єднання нульової тривалості (неприйняті виклики); роздруківки відправлення і отримання текстових повідомлень та їх тексту, з відображенням міжнародного ідентифікатора кінцевого обладнання (ІМЕІ), з посиланням на ретранслятор та зазначенням точної адреси його розміщення, виконаних з використанням номера [NUMBER] ; персональних даних про місцезнаходження абонента [NUMBER] з прив`язкою до адрес розташування та номерів базових станцій, які забезпечували зв`язок кінцевого обладнання з вказаним вище абонентським номером; інформації про вмикання-вимикання мобільного терміналу (тобто реєстрація в мережі оператора зв`язку) із вказанням координат базових станцій та часу і місця реєстрації терміналу мережі; ідентифікаційних ознак кінцевого обладнання абонента: унікальний ідентифікатор сім-картки (ІМБІ), міжнародний ідентифікатор кінцевого обладнання (ІМЕІ) тощо, ідентифікаційних ознак терміналу, з яким відбувався сеанс зв`язку (абонент Б), з`єднання нульової тривалості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2023 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 19.06.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договору недійсним, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.10.2023 року. 02.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в позові відмовити, оскільки правові підстави для визнання недійсними кредитного договору відсутні. Так, перед укладанням договору, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало позивачу всю інформацію, яку необхідно надати відповідно до законодавства України, після чого остання підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася і зобов`язувалася неухильно дотримуватися умов договору, відтак твердження позивача про те, що оспорюваний договір вона не підписувала не відповідають дійсності. Зазначає, що всі намагання позивача визнати кредитний договір недійсним направлені лише на уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитним договором. 11.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Череди Т.М. надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечує щодо доводів відповідача, оскільки волевиявлення позивача на укладення спірного правочину не було, що є підставою для визнання кредитного договору № 583260766 від 02.04.2023 року недійсним. Крім того, в заявці на отримання грошових коштів в кредитів від 02.04.2023 року вказані особисті дані позивача, які не відповідають дійсності та не належать [PERSON] 23.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Череди Т.М. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 23.10.2023 року, за її відсутності, в якій остання зазначила, що клопотання про витребування доказів підтримує у повному обсязі. 23.10.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-1 надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 23.10.2023 року, за відсутності представника відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Череди Т.М. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання договору недійсним відмовлено. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2023 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, та у зв`язку із неявкою учасників справи, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 30.01.2024 року. 30.01.2024 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Череди Т.М. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому остання просить витребувати у Вишгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області копії протоколу огляду (від 11.08.2023 року) інформації отриманої від ПрАТ «Київстар»; копії протоколу огляду (від 11.08.2023 року) інформації отриманої від ТОВ «лайфселл»; копії протоколу огляду (від 21.08.2023 року) інформації отриманої від АТ КБ «ПриватБанк»; КОПІЇ протоколу огляду (від 06.04.2023 року) мобільного телефону марки «Galaxy М52 5G», який належить потерпілій [PERSON] ; копії протоколу огляду (від 17.04.2023 року) інформації отриманої від ТОВ «НОВУС Україна»; копії протоколу огляду (від 10.05.2023 року) інформації отриманої від AT КБ «ПриватБанк»; зобов`язати повідомити який ІМЕІ використовувався по мобільному номеру « [NUMBER] » згідно встановлених відомостей за протоколом огляду інформації від ТОВ «лайфселл»; зобов`язати повідомити чи надходили на мобільний номер «[NUMBER]» вхідні CMC повідомлення від банку «PrivatBank» за 02.04.2023 року, вхідні CMC від платформи «Moneyveo» за 02.04.2023 року; зобов`язати повідомити який ІМЕІ використовувався по мобільному номеру « [NUMBER] » згідно встановлених відомостей за протоколом огляду мобільного телефону марки «Galaxy М52 5G», який належить потерпілій [PERSON] ; зобов`язати повідомити чи надходили на мобільний номер « [NUMBER] » вхідні CMC повідомлення від банку «PrivatBank» за 02.04.2023 року, вхідні CMC від платформи «Moneyveo» за 02.04.2023 року. 30.01.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Череди Т.М. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 30.01.2024 року, без фіксування технічними засобами, в якій остання просила задовольнити клопотання про витребування доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2024 року клопотання представника позивача - адвоката Череди Т.М. про витребування доказів задоволено; витребувано від Вишгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області копії протоколу огляду (від 11.08.2023 року) інформації отриманої від ПрАТ «Київстар»; копії протоколу огляду (від 11.08.2023 року) інформації отриманої від ТОВ «лайфселл»; копії протоколу огляду (від 21.08.2023 року) інформації отриманої від АТ КБ «ПриватБанк»; КОПІЇ протоколу огляду (від 06.04.2023р.) мобільного телефону марки «Galaxy М52 5G», який належить потерпілій [PERSON] ; копії протоколу огляду (від 17.04.2023 року) інформації отриманої від ТОВ «НОВУС Україна»; копії протоколу огляду (від 10.05.2023 року) інформації отриманої від AT КБ «ПриватБанк»; зобов`язано Вишгородське районне управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області повідомити який ІМЕІ використовувався по мобільному номеру « [NUMBER] » згідно встановлених відомостей за протоколом огляду інформації від ТОВ «лайфселл»; повідомити чи надходили на мобільний номер «[NUMBER]» вхідні CMC повідомлення від банку «PrivatBank» за 02.04.2023 року, вхідні CMC від платформи «Moneyveo» за 02.04.2023 року; повідомити який ІМЕІ використовувався по мобільному номеру « [NUMBER] » згідно встановлених відомостей за протоколом огляду мобільного телефону марки «Galaxy М52 5G», який належить потерпілій [PERSON] ; повідомити чи надходили на мобільний номер « [NUMBER] » вхідні CMC повідомлення від банку «PrivatBank» за 02.04.2023 року, вхідні CMC від платформи «Moneyveo» за 02.04.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2024 року, у зв`язку із витребуванням доказів, згідно п. 4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 22.04.2024 року. 11.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Вишгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області надійшли витребувані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2024 року документи. 22.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Череди Т.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Крім того, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Також представником позивача подано письмовий виступ у судовому засіданні. В судове засідання 22.04.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача у заяві від 22.04.2024 року просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач-1 про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач-2 про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки судова повістка була направлена відповідачу-2 на зазначену в позовній заяві адресу місця знаходження останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що судова повістка відповідачу-2 вручена. Оскільки, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 02.04.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено договір кредитної лінії № 583260766 (далі - Договір кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року), відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 3 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, визначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі, на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (том 1 а. с. 59 - 67). Відповідно до п. 2.3. Договору кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року, Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за договором у розмірі 3 000,00 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 22.04.2023 року. Кожен окремий транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом переказу грошових коштів, який завершується зарахування грошових коштів на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка [NUMBER] (п. 5.1. Договору кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року). 03.04.2024 року [PERSON] звернулася до органів Вишгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення та 04.04.2023 року відомості про кримінальне правопорушення по зверненню [PERSON] були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023111150000639 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, в якому [PERSON] визнано потерпілою (том 1 а. с. 26 - 28). Відповідно до листа АТ «СЕНС БАНК» від 14.04.2023 року № 15528-58.2-б/б, в рамках операції EFA4844FF285009AE053AC11EC96E7D0 від 02.04.2023 року грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. були успішно перераховані на карту отримувача № [NUMBER] , код авторизації: 411011, RNN: 309220047700, номер платежу на стороні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» - 2AD89027-9FCD-4CCC-868B-812C88EF163C (том 1 а. с. 68). Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 18.04.2023 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-230411/49547, фінансовий номер було змінено в терміналі самообслуговування за адресою: [ADDRESS] . Картка № [NUMBER] відкрита 02.04.2023 року в Приват24, картка віртуальна (картка миттєвого випуску без фізичного носія). Операції по картці № [NUMBER] : 02.04.2023 року о 20 год. 46 хв. P33 F CR 2 985,00 UAH - зарахування переказу на картку. 02.04.2023 року о 20 год. 49 хв. зняття готівки в банкоматі Новус, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 120 (том 1 а. с. 37 - 38). 18.04.2023 року за вих. № 1180-12/2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на адвокатський запит представника [PERSON], надало відповідь про те, що 02.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено договір кредитної лінії № 583260766 на суму 3 000,00 грн. Під час реєстрації позичальник надав усі необхідні відомості, шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору поставив відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заявці на отримання кредиту, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, за результатами внутрішньої перевірки, ознак вчинення шахрайських дій відносно [PERSON] при укладенні договору Товариством не виявлено (том 1 а. с. 55 - 56). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як визначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подано заявку на отримання кредиту від імені [PERSON] , та підтверджено умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надіслано особі, яка звернулася за отриманням кредиту за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася, зокрема на те, що договір кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року вона з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не укладала, згоду на обробку своїх персональних даних не давала. Крім того, особові дані позивача, зокрема, мобільний номер, паспортні дані, адреса місця реєстрації (проживання), електронна скринька, банківські реквізити, картка, на яку нібито були перераховані кошти, які вказані у договорі їй не належать. Також під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023111150000639 від 04.04.2024 року встановлено, що невідомі особи шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват24» та заволоділи грошовими коштами, які були перераховані ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року, волевиявлення на укладання якого у позивача не було. У подальшому, невідомі особи шляхом створення у додатку «Приват24» іншої картки № [NUMBER] , перерахували грошові кошти від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на створений картковий рахунок, які у подальшому зняли в банкоматі. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач-1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що 02.04.2023 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» уклало договір кредитної лінії № 583260766 саме з [PERSON] . Отже, суд дійшов висновку, про відсутність волевиявлення у позивача на укладання спірного правочину. Крім того, оспорюваний договір не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та зазначені у ньому умови порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання договору кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Як визначено у ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» ). Згідно п. 6 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Також п. п. 3, 5 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено два випадки, за яких персональні дані можуть оброблятись навіть без згоди суб`єкта персональних даних: укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що персональні дані можуть бути видалені або знищені у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Перелік інформації, що міститься в кредитній історії перелічений у ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», інформація для формування кредитної історії надається користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем. Як визначено у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; Отже, оскільки персональні дані позивача були одержані з порушенням чинного законодавства, відповідної згоди на обробку персональних даних в електронному форматі позивачем надано не було, зважаючи на те, що договір кредитної лінії № 583260766 від 02.04.2023 року визнаний судом недійсним, то вимоги [PERSON] щодо зобов`язання відповідача-2 вилучити з кредитної історії на ім`я [PERSON] інформацію про кредитний договір № 583260766 від 02.04.2023 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та зобов`язання відповідача-2 відредагувати дані, які містяться в кредитній історії на ім`я [PERSON] . Аналізуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 632,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3051479174.1 від 16.06.2023 року, які підлягають стягненню з відповідачів, оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, а саме, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача-1 підлягає судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., а з відповідача-2 у розмірі 2 147,20 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, складаються з: судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., а саме: підготовка та подача позовної заяви - 4 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № № 12023111150000639 у Вишгородському РУП ГУНП в Київській області з метою збирання доказів у справі - 1 500,00 грн.; підготовка та подача клопотань в процесуальному порядку із розрахунку 1 штука - 500,00 грн.; підготовка та подача адвокатського запиту із розрахунку 5 штук - 5 000,00 грн.; участь у судовому засіданні (виїзд на судове засідання) на території м. Києва із розрахунку 2 судових засідання - 4 000,00 грн. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію угоди про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року, укладеного між [PERSON] (далі - Клієнт) та адвокатом Чередою Т.М. (далі - Адвокат); копію Додаткової угоди від 03.04.2023 року до Угоди про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року; копію акту наданих послуг від 10.05.2023 року до Угоди про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року; копію розписки на підтвердження належного виконання зобов`язання по оплаті юридичних послуг. Відповідно до п.п. 1, 2 Додаткової угоди від 03.04.2023 року до Угоди про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року, сторони, уклавши Угоду про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року, у п. 5 погодили оплату юридичних послуг за домовленістю. Сторони цієї Угоди домовилися викласти вартість та порядок оплати юридичних послуг нижче: підготовка та подача позовної заяви - 4 000,00 грн.; підготовка та подача відзиву - 1 500,00 грн.; підготовка та подача відповіді на відзив - 1 500,00 грн.; підготовка та подача заперечення на відповідь на відзив - 1 500,00 грн.; підготовка та подача додаткових пояснень - 1 500,00 грн.; підготовка та подача апеляційної скарги - 5 000,00 грн.; підготовка та подача касаційної скарги - 7 000,00 грн.; підготовка та подача клопотань в процесуальному порядку - 500,00 грн.; підготовка та подача звернень, листів, тощо - 1 000,00 грн.; участь у судовому засіданні (виїзд на судове засідання) на території м. Києва - 2 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи в органах державної влади, установах, організаціях - 1 500,00 грн.; отримання копій рішень - 1 500,00 грн.; підготовка адвокатського запиту - 1 000,00 грн.; супроводження виконавчого провадження у справі майнового характеру - 1 000,00 грн. фіксовано та 10% від фактично стягнутої суми; надання інших послуг - за домовленістю. Згідно акту наданих послуг від 10.05.2023 року до Угоди про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року, цим актом Сторони підтверджують, що передбачені п. 2 Додаткової угоди від 03.04.2023 року до Угоди про надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 року юридичні послуги були своєчасно і належним чином надані Клієнту у період часу з 03.04.2023 року по 10.05.2023 року в повному обсязі на загальну суму 11 000,00 грн. згідно переліку послуг: підготовка та подача до Печерського районного суду м. Києва позовної заяви про визнання недійсним споживчого кредиту та захист прав споживача - 4 000,00 грн.; підготовка та подача клопотань в процесуальному порядку із розрахунку 1 штука - 500,00 грн.; подача адвокатського запиту (із розрахунку 5 штук) до ПАТ «ВФ Україна», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», АТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» - 5 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № № 12023111150000639 у Вишгородському РУП ГУНП в Київській області з метою збирання доказів у справі - 1 500,00 грн. Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а саме, що справа незначної складності, розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання. Відповідно до висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved