Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач та відповідач мають спільних дітей, повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки батько у добровільному порядку не виконує зобов`язання по утриманню доньки, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) боржника щомісячно. 06.03.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти заочного розгляду справ не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 02.02.2007 року. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у матеріальному утриманні дітей, що прямо передбачено чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що дитина проживає разом з позивачем, матеріальний стан батька, як платника аліментів. Отже, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір`ю, позивача, відповідача, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial