Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

[PERSON] 19.02.2024 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб,\~укладений між\~ним та\~відповідачкою [PERSON] \~06.10.2007\~року у\~Міському відділі\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Львівського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№345I.Свої вимоги мотивує тим, що за час перебування у шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя не склалося через психологічну несумісність, на даний час шлюб між ними існує лише формально, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Майже три роки вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що належним чином повідомлено сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача та відповідач подали заяви до суду, в яких зазначили, що позов підтримують повністю, просять шлюб розірвати та проводити розгляд справи за їхньої відсутності, що суд вважає за можливе. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 06.10.2007 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №345I, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Також судом беззаперечно встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, сторони не підтримують сімейні відносини, подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved