Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третіх осіб, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що він є головним наймачем квартири, у якій відповідач зареєстрований, але не проживає з 2000 року. Опору на проживання останньому у домоволодінні він не чинив, останній не підтримує зв`язку, не утримує житло та не сплачує житло-комунальні послуги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Дегтярчук І.О., надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача просила винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надав. Треті особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляду справи за їх відсутності та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Архівного витягу із рішення №29/424 виконавчого комітету Лозівської міської ради народних депутатів Харківської області від 19 жовтня 1982 року «Про затвердження протоколу №12 засідання житлової комісії при міськвиконкомі від 18.10.1982 р.» мені, [PERSON] , було виділено квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 29,62 кв.м. і до теперішнього часу має статус державної. Наймачем цієї квартири є він, [PERSON] . Як вбачається з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.02.2024, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] не проживає у квартирі з 2000 року, жодних особистих речей, які належать відповідачу, в квартирі немає, що підтверджується актом про непроживання особи від 12 лютого 2024 року, складеного сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Витрати по утриманню житла несе позивач [PERSON] , що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. У відповідності до ст.71\~ч.1\~Житлового Кодексу\~Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. Відповідач в даному разі своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права користування, а саме нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинен сплачувати з вини відповідача. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» на ствердження вибуття на інше постійне місце проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, зокрема повідомлення про те у листах, розписках, переадресуванні кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п.10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, у справах щодо визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад шість місяців без поважних причин, витрат по утриманню житла не здійснює, а тому він втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved