Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Рух справи 09.12.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 03.12.2021, за підписом представника позивача - Мисюкевич К.В. (діє на підставі довіреності), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) у розмірі 19 719,57 грн та судовий збір у сумі 2 270,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 13.12.2021. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит отримано 17.12.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.12.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позову, зокрема, вказано, що 20.05.2020 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000169.777.6233. Як стверджується у позові, предметом договору страхування є страхування транспортного засобу Audi А4, д.н. [NUMBER] (VIN [NUMBER] ). Зазначається, що 18.11.2020 в с. Софіївська Борщагівка Київської області по вул. Соборній, 118 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Audi А4, д.н. [NUMBER] та ТЗ марки OPEL ASTRA, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Як вказує позивач, постановою Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2020 у справі № 369/14977/20 відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Як стверджує позивач, в результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб Audi А4 д.н. [NUMBER] . У позові звертається увага на те, що страхувальник пошкодженого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Зі слів позивача, з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Audi А4, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та отримано рахунок № ПЕ-К-00419 від 19.11.2020 з ремонтною калькуляцією, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ Audi А4, д.н. [NUMBER] , складає 50 054,65 грн. Також у позові зазначається, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страховий акт № 1943.206.20.01 з розрахунком на суму 48 179,65 грн, згідно якого здійснено виплату на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 41505 від 25.11.2020. У позові наголошується, що враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія ТЗ OPEL ASTRA, [NUMBER] , [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність, застрахована згідно поліса А07120262 в АТ «СГ «ТАС» (приватне), позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. При цьому, вказується, що згідно поліса А07120262 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000,00 грн, натомість АТ «СГ «ТАС» (приватне) виплатило позивачу лише 28 460,08 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача. Таким чином, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 48 179,65 грн, при цьому полісом А07120262 [PERSON] покрито лише частину шкоди на суму 28 460,08 грн, то на думку позивача, залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 19 719,57 грн. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до наданої довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 15.11.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). В матеріалах справи міститься зворотнє повідомлення про вручення поштових відправлень, яке свідчить про отримання відповідачем 18.07.2023 копії ухвали суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї. (а.с. 30). Таким чином, станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву (навіть з урахуванням поштового обігу) станом на день винесення рішення сплив. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. В матеріалах справи міститься копія постанови Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2020 у справі № 369/14977/20 (а.с. 6; https://reyestr.court.gov.ua/Review/93959216), в описовій частині якої вказано, зокрема, наступне: « [PERSON] 18 листопада 2020 року о 07 год. 50 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак [NUMBER] ,по вулиці Соборній, 118, в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважний, не впорався з керуванням, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем AUDI A4, державний номерний знак [NUMBER] , керував яким [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.» Вказаною постановою суду від 18.12.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). 20.05.2020 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспорту № 330.0000169.777.6233 (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2020 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про страхове відшкодування, внаслідок події, яка відбулася 18.11.2020 (а.с. 7-9). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, сума страхового відшкодування, здійсненого на підставі договору страхування № 330.0000169.777.6233 від 20.05.2020, становить 48 179,65 (а.с. 16). На а.с. 17 міститься платіжне доручення № 41505 від 25.11.2020, з якого вбачається, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило переказ 48 179,65 грн отримувачу ФОП « [PERSON] »; призначення платежу: «страхове відшкодування за а/м. Audi А4, [NUMBER] зг. с/а № 1943.206.20.01 від 23.11.2020 стр. [PERSON] , р/ф № ПЕ-К-00419 від 19.11.2020 (без ПДВ)». При цьому, з матеріалів справи вбачається, що цивільна відповідальність водія транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний номер [NUMBER] на день скоєння ДТП була забезпечена полісом № 007120262, серія - АО; ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн; назва страхової компанії - АТ «СГ «ТАС» (а.с. 18). Зі змісту виписки по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 19) вбачається, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснило переказ 28 460,08 грн отримувачу ПрАТ «СК «Альфа Страхування»; призначення платежу: страхове відшкодування згідно договору № АО7120262 від 02.01.2020 т/з Audi А4, д/н [NUMBER] , регл. платіж по стр. справі № 1943.206.20.01, без ПДВ. Крім того, до позовної заяви долучено копії: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Audi А4» (а.с. 10); акту огляду транспортного засобу від 18.11.2020 (а.с. 11); рахунку-фактури № ПЕ-К-00419 від 19.11.2020 (а.с. 12); ремонтної калькуляції № 1943.206.2 від 19.11.2020 (а.с. 13-14); страхового акту № 1943.206.20.01 (а.с. 15); витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (а.с. 21). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з постанови Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2020 у справі № 369/14977/20: « [PERSON] 18 листопада 2020 року о 07 год. 50 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак [NUMBER] ,по вулиці Соборній, 118, в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважний, не впорався з керуванням, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем AUDI A4, державний номерний знак [NUMBER] , керував яким [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.». Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. За змістом ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20). З огляду на такі обставини, враховуючи, що вина відповідача у спричинені ДТП встановлена постановою Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 18.12.2020 у справі № 369/14977/20, а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені договором страхування, та оплатив спричинені ДТП збитки в порядку виплати страхового відшкодування, вартість ремонту була частково повернута страховою компанією відповідача, іншу частину грошових коштів відповідач не повернув,то на користь позивача з відповідача належить стягнути 19 719,57 грн. У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19) Щодо судових витрат Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 270,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (а.с. 4). Враховуючи наведене,

Outcome: approved