Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

22 березня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 25 вересня 2021 року вона уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований у Крижопільському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Тульчинському районі\~Вінницької області\~Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький),\~актовий запис\~№ 70.\~Від шлюбу\~у них\~є неповнолітня\~донька [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття поваги один до одного. З відповідачем не проживають з лютого 2024 року, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив існування тому наполягає на його розірванні. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свій позов підтримала. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Примирення просила не надавати. Від відповідача [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Примирення просив не надавати. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~перебувають в\~шлюбі з\~25\~вересня 2021\~року,\~який було\~зареєстровано у\~Крижопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 70, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.09.2021 року, та яке знаходиться в матеріалах справи. Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню\~дитину доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~видане Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 23.06.2022 року. Спільне життя між сторонами не склалось, з лютого 2024 року вони проживають окремо один від одного. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття поваги один до одного. Сторони просили термін на примирення не надавати. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу, позивач та відповідач просили термін на примирення не надавати, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка вказала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідача позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved