Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Направленим позовом заявниця просила суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів. У обґрунтування заявленого зазначила, що відповідач попри рішення суду не сплачує у повному обсязі визначений розмір аліментів. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, однак у подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. Позивачка у засіданні підтримала заявлені вимоги і просила суд їх повністю задовольнити. Представник відповідача заперечував задоволення позову. Власну позицію ґрунтував на тому, що у відповідача відсутні інші доходи для сплати аліментів у більшому ніж стягуються розмірі. Так, відповідно до згадуваного позивачкою рішення суду, з відповідача стягуються аліменти у розмірі 50% заробітної плати, яка направляється на заборгованість, а у подальшому на сплату аліментів у такому самому розмірі. Виходячи з наведеного у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості. На запитання головуючого представник відповідача повідомив, що розмір заборгованості обрахований виконавчою службою відомий, не оскаржений і боржник з ним погоджується. Заслухав пояснення учасників розгляду і дослідив надані ними матеріали, судом установлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, а також батьками п`яти дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] й [PERSON] 2014 року народження. 28 червня 2022 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання п`яти дітей у твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 9 червня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття. 9 листопада 2023 року і 11 березня 2024 року виконавчою службою складено розрахунок заборгованості із сплати аліментів, який, відповідно, становить 56 055,43 гривень по вересень 2023 року і 57 520,03 гривень по листопад 2023 року. Відповідач працює в ТОВ "СП САН", отримує заробіток, частина якого направляється на сплату аліментів. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 1, 2 ст. 196 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Із матеріалів справи слідує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання спільних з позивачкою дітей, що дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів. Разом з тим, на переконання суду, наданий позивачем розрахунок такої неустойки є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає усталеній судовій практиці з даного приводу. Так, загальний розмір пені по аліментам за заявлений період з 9 червня 2022 року по 1 жовтня 2023 року в декілька разів перевищує не оспорюваний розмір поточної заборгованості. Отже до стягнення підлягає розмір заборгованості обрахований виконавчою службою. Разом з тим, суд вирішує частково задовольнити вимоги позивачки, оскільки нею заявлено розмір пені у сумі 52 471,82 гривень. В той же час, виконавча служба дає обрахунок заборгованості у розмірі 56 055,43 гривень за той самий період. Отже, задоволення позову у розмірі більшому ніж заявлено розглядуваним позовом буде вихід за межі вимог, що заборонено процесуальним законом. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність вини боржника у виникненні заборгованості, оскільки недостатність офіційних доходів відповідача не може ставитись у залежність до виконання обов`язків щодо утримання дітей. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд даної справи, оскільки позивач звільнених від їх сплати відповідно до закону. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial