Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просить суд встановити юридичний факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.1996, виданого на підставі розпорядження органу приватизації ВМ №132 від 22.10.1996, на квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що він звернув увагу, що у свідоцтві про право власності на житло його прізвище зазначено не вірно: [PERSON] , замість необхідного Просвєтов. Тобто вказана літера е замість необхідної літери є. На той час при зверненні до органу приватизації житла заявником подавався паспорт старого зразку, заповнений російською мовою. Тому працівники органу приватизації не вірно відобразили транскрипцію його прізвища українською мовою. Новий паспорт громадянина України він отримав 07.07.1997, де його прізвище вже вказано у вірної транскрипції Просвєтов. Усі його документи, що виповнені українською мовою містять саме таку вірну транскрипцію Просвєтов. Це посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорія 2 серія [NUMBER] від 20.06.1996, посвідчення серія [NUMBER] від 26.12.2018, картка платника податків від 21.05.1997. Помилка у свідоцтві про право власності на житло у написанні його прізвища унеможливлює його право на розпорядження нерухомістю. З цього приводу, з внесення змін до свідоцтва, заявник звернувся до Державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради. Однак, відповіддю від 07.03.2024 йому було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло та запропоновано звернутися до суду. Тобто виправити цю помилку у свідоцтві про право власності на житло позасудовим порядком не можливо. Ухвалою суду від 02.04.2024 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Заявник звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа Виконавчий комітет Криворізької міської ради був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв, клопотань, пояснень до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Правовстановлюючим документом на зазначене нерухоме майно є свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.1996, видане на підставі розпорядження органу приватизації ВМ №132 від 22.10.1996. У вказаному правовстановлюючому документі прізвище заявника записано через літеру "е" Просветов (а.с. 5, 6). Інші правовстановлюючі документи, які були отримані заявником після 05.12.1996, записані через літеру є Просвєтов, а саме: паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий 07.07.1997 (а.с. 2); посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), серії [NUMBER] , видане 20.06.1996; посвідчення серія [NUMBER] , видане 26.12.2018; картка платника податків зі змінами від 21.05.1997 (а.с. 2 зв.). З приводу внесення змін до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.1996, заявник звернувся до Державного реєстратора виконавчого комітету Криворізької міської ради. Однак, рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 07.03.2024 за №71942852 [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із п. 12 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~№5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. За положеннями ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу на нерухоме майно є необхідність у вільному розпорядженні нерухомим майном, яке належить йому на підставі особистої приватної власності. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.1996, суд доходить висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved