Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

21.11.2023 позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд визнати за ним право власності на 2/6 частини квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Позов обґрунтований тим, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 листопада 2022 року №1749/02-31, державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З., відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на часку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . 28 квітня 2009 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №307/2009. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), сформованої при заведенні спадкової справи, [PERSON] , 1946 року народження, заповітів не складала. 28 квітня 2009 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] на користь [PERSON] , в якій допущено помилку у прізвищах, вказавши неправильно прізвища померлої та спадкоємця. 28 квітня 2009 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] на користь [PERSON] . 07 травня 2009 року до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від імені [PERSON] , яка діє від імені онука спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яким вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки був малолітнім на момент відкриття спадщини та в його користь відмовився син померлої - [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 13 березня 2015 року, серія [NUMBER] , [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . Згідно копії будинкової книги, яка міститься в матеріалах спадкової справи, на момент смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , який вважається таким, що спадщину прийняв. До першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя [PERSON] не звертався. Відповідно до поданих документів, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого 10 квітня 2003 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 10 квітня 2003 року №48497 є спільною сумісною власністю подружжя та, відповідно, належить померлій [PERSON] та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Таким чином, у зв`язку із неможливістю встановлення складу спадкового майна, частки кожного із спадкоємців та відсутністю документів, що підтверджується право власності на квартиру [ADDRESS] , неможливістю виділити частки померлої [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. Спадкова квартира [ADDRESS] , належала на праві сумісної власності подружжя [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , їх частки у праві спільної власності були рівними, тобто по 1/2. Спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , за законом на належне її на день смерті майно у вигляді 1/2 частини спадкової квартири прийняв її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , та онук [PERSON] на користь якого від спадщини відмовилися сини померлої - [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то спадщина між спадкоємцями успадковується в рівних частках, а саме по 1/3, тому частка у праві власності на спадкову квартиру [PERSON] становить 2/6. Втім, отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у нотаріуса [PERSON] не в змозі з підстав наведених у вищевказаній постанові нотаріуса. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Варода П.Б. не з`явилися. Представником позивача подано суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак були повідомлені належним чином. Відтак, суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки, щодо заочного розгляду справи позивач заперечень не висловлював. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.11.1969 в м. Тернопіль, міське б.юро ЗАГС, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 22.11.1969. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.11.1998, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №234 від 13.03.2002 в зв`язку з заявами громадян оформлено право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №234 від 13.03.2002. Квартира [ADDRESS] , зареєстрована в міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за гр. [PERSON] , за реєстром №48497. Так, в судовому порядку встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно серії [NUMBER] виданим 07.09.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №1502. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала їй на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли: чоловік [PERSON] , який помер [INFO] та онук [PERSON] на користь якого від спадщини відмовились сини померлої [PERSON] та [PERSON] 16.01.2024 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою на запит суду надіслано копії документів, які містяться в матеріалах спадкової справи №307/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно заяв, зареєстрованих в реєстрі за №1.2634, №4п-420, [PERSON] , [PERSON] відмовились від спадщини після померлої [INFO] [PERSON] в користь [PERSON] . Відповідно до довідки №163 виданої ПП «Господар-М» 23.02.2009, про те, що [PERSON] проживав в [ADDRESS] та його сім`я складається з дружини [PERSON] . Згідно заяви №764 від 07.05.2009, спадкова справа №307/2009, [PERSON] від імені свого малолітнього сина [PERSON] просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] прийняв майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON] . Інші спадкоємці чоловік [PERSON] , та сини померлої, які відмовились від спадщини в користь [PERSON] . Згідно довідки №113 від 22.04.2009 ПП «Господар-М», склад сім`ї, яка приймається на квартирний облік за адресою [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Власник особового рахунку цієї житлової площі [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно серії [NUMBER] . Як вбачається з листа №2137/01-16 від 28.11.2023 Першої тернопільської державної нотаріальної контори надісланого на запит суду, спадкова справа заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар В.І. 13.03.2015 [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №35. Згідно довідки №1523 від 14.07.2017 виданої Міським бюро технічної інвентаризації, згідно обліку технічної інвентаризації ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) станом на 29.12.2012 власник квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки №827 від 17.07.2017 Міського бюро технічної інвентаризації, 13.07.2017 проведено обстеження 1-кімнатої квартири [ADDRESS] . Змін не виявлено. Загальна площа квартири становить 31,7 кв.м., в тому числі житлова площа 17,7 кв.м. 10.11.2022 [PERSON] звернулась від імені [PERSON] до Першої тернопільської нотаріальної контори із заявою №1780 по спадковій справі №749/2012 із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , а у випадку відмови винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постановою №1749/02-31 від 10.11.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] у зв`язку з неможливістю встановлення складу спадкового майна, частки кожного із спадкоємців та відсутністю документів, що підтверджуються прав власності на квартиру [ADDRESS] , неможливістю виділити частку померлої [INFO] [PERSON] . У частині 1 статті 355 ЦК України наведено загальне визначення поняття права спільної власності, яке стосується тих випадків, коли майно належить на праві власності не одній, а кільком особам (суб`єктам права власності) одночасно. У такому разі між вказаними суб`єктами виникає спільна власність. Право спільної власності це право двох чи більше осіб на один об`єкт (на одну річ або сукупність речей). Із аналізу змісту ч. 1 ст. 368 ЦК України, випливає, що спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них. Головною ознакою сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в об`єкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею. Як спільна часткова, так і спільна сумісна власність можуть виникати або на підставі прямої вказівки закону, або на підставі правочину. Законодавством в окремих випадках надасться право особам на власний розсуд визначати для спільного майна режим часткової або сумісної власності. Окремою нормою ч. 2 ст. 369 ЦК України, законодавець визначає порядок розпорядження сумісним майном. Воно має здійснюватися лише за згодою всіх співвласників, яка може бути виражена у будь-якій формі, встановленій ЦК для правочинів. Однак у випадках вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода всіх співвласників на його вчинення має бути висловлена письмово й нотаріально посвідчена в порядку, встановленому законодавством. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст. 372 ЦК України). Оскільки, між померлою та іншим співвласником зазначеної вище квартири, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не здійснювався поділ, будь-якій формі, передбаченій чинним законодавством, то при визначені ідеальних часток кожного із співвласників необхідно виходити із засад рівності. Тобто, всім співвласникам квартири [ADDRESS] , належить (належало) по 1/2 частці даної квартири. Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, до складу спадщини за законом після померлої [PERSON] , входило право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] . Оскільки після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину прийняли її чоловік [PERSON] та онук [PERSON] , та відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то спадщина між спадкоємцями успадковується в рівних частках, а саме по 1/3 частки, тому частка [PERSON] на спадкову квартиру становить 2/6 частки. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. На допустимості обраного позивачами способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном визначення часток законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Судом встановлено, що [PERSON] (спадкодавцю), [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними та після її смерті спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , тому за [PERSON] слід визнати 2/6 частини вищевказаної квартири. Таким чином, суд вважає позовні вимоги за позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, таким чином слід визначити, що частка спадкоємця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] становить 2/6 частки.

Outcome: approved