Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

27.02.2024 [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.06.2023 шлюб між сторонами було розірвано. Діти сторін проживають з позивачем. На даний час позивачу важко самому утримувати дітей, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу, хоча батьки мають рівні обов`язки щодо їх утримання. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їх з відповідачем дітей в розмірі 1/3 частини заробітку від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подававі. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що сторони з 11.01.2014 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Віфнницької області від 28.06.2023 (а.с. 4) Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 5, 6). Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 08.02.2024 № 2024/001353603 та № 2024/001353546, а також копії довідки Бабчинецької сільської ради № 5-31 від 08.02.2024 діти сторін зареєстровані та проживають разом з батьком [PERSON] , а також перебувають на його утриманні (а.с. 7-9). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання доньки, її фізичного та духовного розвитку. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язана сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін та відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved