Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом та скасування свідоцтв про право на спадщину. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку, земельної ділянки під господарськими будівлями і дворами, площею 0,15 га, земельної ділянки (рілля) площею 0,0993 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,359 га, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були позивачка та її рідні брат і сестра відповідачі у справі. У листопаді 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак, постановою від 08 листопада 2023 року державний нотаріус Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовив їй у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Окрім того, нотаріус усно повідомив, що відповідачі вже отримали свідоцтва про право на спадщину, уклавши між собою договір про розподіл спадкового майна. Звернувшись за правничою допомогою, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка дізналась про те, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом р № 121 від 16.03.2023, та свідоцтв про право на спадщину за законом р\~№\~120 від 16.03.2023, р № 122 від 16.03.2023, виданих Юр`ївською державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, є власником житлового будинку, земельної ділянки під господарськими будівлями і дворами, площею 0,15 га, земельної ділянки (рілля) площею 0,0993 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом р № 123 від 16.03.2023, виданого Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,359 га, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Однак, після смерті матері позивачка мала домовленість з відповідачами, що вони разом приймуть спадщину та поділять спадкове майно на трьох. Так як встановлений законом час на прийняття спадщини припав на початок війни, позивачка лише у квітні 2022 прийшла до нотаріуса проконсультуватись, коли треба прийняти спадщину, але їй повідомили, що строки для прийняття спадщини зупинені на час воєнного стану, а спадщину можна прийняти після його закінчення. Позивачка стверджує, що через обставини, зумовлені воєнним станом, повітряні тривоги, відсутність електропостачання, доступу до Інтернет та телебачення, необхідністю регулярно перебувати у сховищі, через літній вік та у зв`язку з постійними змінами у законодавстві, що визначає строк для прийняття спадщини, пропустила такий строк з поважних причин, тому змушена звернутись до суду та просить: -визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк 2 (два) місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті моєї матері, [PERSON] , померлої [INFO] , визнавши причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом поважними; -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р\~№\~ [NUMBER] , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16.03.2023 на ім`я [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66847610 від 20.03.2023; -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р № [NUMBER] , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16.03.2023 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами, площею 0,15 га, кадастровий номер 1225955100:02:001:0065, та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66848405 від 20.03.2023; -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р № [NUMBER] , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16.03.2023 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку (рілля), площею 0,0993 га, кадастровий номер 1225955100:02:001:0066, та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66848981 від 20.03.2023; -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом номер р № [NUMBER] , видане Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16.03.2023 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,359 га, кадастровий номер 1225955100:01:001:0557, та скасувати рішення державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66846380 від 20.03.2023. Ухвалою суду від 01.12.2023 року у справі відкрито провадження (т. 1 а.с. 28-31), вирішено розглядати справу в загальному порядку, задоволено ряд клопотань сторони позивача: витребувано з Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області завірену копію спадкової справи, зменшено розмір судового збору. Ухвалою від 21.12.2023 року підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до судового розгляду, прийнято рішення про виклик в судове засідання для допиту у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , визнано обов`язковою явку в судове засідання відповідачів, виклик в судове засідання для дачі пояснень (з приводу спадкової справи) державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевіна А.О. 11.11.2023 відповідачі надали суду відзив, в якому проти позову заперечували та вважали, що позивачка не навела поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини. 30.01.2024 року ВРП було прийнято рішення про відкріплення судді [PERSON] від штату Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області. В зв`язку з цим, справу було передано до канцелярії для повторного розподілу і розподілено судді Білинському М.В. Ухвалою від 16.02.2024 суддею Білинським М.В. прийнято до свого провадження та розгляду дану цивільну справу та продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії судового розгляду по суті. Призначено судове засідання\~на 13 березня\~2024 року о 12-00 годині. 13.03.2023 в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Ільченко І.В., відповідачі та їх представник адвокат Кравченко Є.М. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, відповідачі проти позову заперечили. В судовому засіданні допитано відповідачів у якості свідків за клопотанням сторони позивача. У зв`язку із неявкою в судове засідання нотаріуса судом визнано його явку обов`язковою та оголошено перерву до 11.04.2024 о 10.00 год. 11.04.2024 в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Ільченко І.В., відповідачка [PERSON] та представник відповідачів адвокат Кравченко Є.М. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (т. 1 а.с.246). У зв`язку із неявкою в судове засідання нотаріуса, явку якого судом визнано обов`язковою, оголошено перерву до 03.05.2024 об 11.50 год. 03.05.2024 в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Ільченко І.В., відповідачка [PERSON] та представник відповідачів адвокат Кравченко Є.М. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (т. 2 а.с. 4), причини неявки суду не повідомив. Врахувавши повторну неявку нотаріуса без поважних причин та думку учасників процесу, суд продовжив розгляд справи. Заслухавши позицію сторін у справі, ознайомившись із доказами, наявними в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.11.2021 року (т. 1 а.с.45). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку, земельної ділянки під господарськими будівлями і дворами, площею 0,15 га, кадастровий номер 1225955100:02:001:0065, земельної ділянки (рілля) площею 0,0993 га, кадастровий номер\~1225955100:02:001:006,\~розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,359 га, кадастровий номер 1225955100:01:001:0557, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, які належали їй, копії правовстановлюючих документів наявні у витребуваній копії спадкової справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Олексіївською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 07.05.1954, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Юр`ївською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області 13.01.1973, позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] (т. 1 а.с.14-15). Відповідачі відповідно до наявних копій свідоцтв, також є дітьми померлої [PERSON] . Як слідує із матеріалів спадкової справи № 42/2022 за життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] були відповідачі у справі. У листопаді 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак, постановою від 08 листопада 2023 року державний нотаріус Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовив їй у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (т. 1 а.с.141). Відомості про інших спадкоємців в матеріалах спадкової справи № 42/2022 відсутні. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом номер: р № 121 від 16.03.2023, р № 120 від 16.03.2023, р 122 від 16.03.2023, виданих Юр`ївською державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, [PERSON] оформив спадщину на житловий будинок, земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами, площею 0,15 га, кадастровий номер 1225955100:02:001:0065, та земельну ділянку (рілля) площею 0,0993 га, кадастровий 1225955100:02:001:0066, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом номер р № [NUMBER] , виданого Юр`ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 16.03.2023, [PERSON] оформила спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,359 га, кадастровий номер 1225955100:01:001:0557 (т. 1 а.с.134). Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України cпадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини\~(статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272\~ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, відповідачі у справі прийняли спадщину після смерті матері, в той час як позивачка встановлений законом строк пропустила. Аналізуючи поважність причин пропуску вказаного строку, зазначених позивачкою, суд враховує наступне. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022\~введено воєнний стан. 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України видано Постанову № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Пунктом 3 вказаної постанови (в редакції від 06.03.2022) передбачалося, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Надалі Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу. 24 червня 2022 року КМУ внесені зміни до Постанови № 164 та викладено пункт\~3 цієї постанови в новій редакції: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Тобто до загальних 6 місяців на прийняття спадщини додається ще 4 місяці, загалом 10 місяців. За таких обставин, до 11 вересня 2022 року позивачка мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але подала таку заяву лише у листопаді 2023 року. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обгрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та грунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обгрунтованими; правовим підгрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підгрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. У постанові від 21 вересня 2020 року у справі №130/2517/18 Верховний Суд зазначив, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". У листі\~від 04.03.2022\~«Особливості здійснення\~правосуддя на\~території,\~на якій\~ введено\~воєнний стан»\~ВерховнийСуд зазначив, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення строків. Враховуючи, що під час строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] в Україні введено воєнний стан, в перші місяці воєнного стану більшість нотаріальних контор не працювали, в країні постійно лунали повітряні тривоги, пересування територією створювало небезпеку для життя і здоров`я людей, пасажирські перевезення та поштові відправлення належним чином не здійснювались, суд вважає слушними доводи позивачки щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини з вказаних підстав. Також заслуговують на увагу й доводи позивачки щодо повідомлень засобів масової інформації та від державного нотаріуса про те, що на час воєнного стану строк для прийняття спадщини зупинився, оскільки зазначене мало місце, що є загальновідомим фактом. Суд враховує, що через літній вік, постійні повітряні тривоги, відключення електроенергії, та зумовленою цим майже постійною відсутністю доступу до мережі Інтернет та телебачення в 2022-2023 роках, необхідністю регулярно перебувати у сховищі задля своєї безпеки, значною віддаленістю нотаріальної контори від місця проживання позивачки, вона дійсно не мала об`єктивної можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. У зв`язку із викладеним, а також враховуючи суперечливі положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивачки, суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані з істотними труднощами, викликаними воєнним станом. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано\~статтею 1301 ЦК України, згідно з якою свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~судам роз`яснено, що відповідно до\~статті 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. Подібні висновки щодо застосування\~статті 1301 ЦК України\~викладені в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1316/2227/11, від 23 вересня 2020 року в справі № 742/740/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 752/8119/17-ц. Отже, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними. Оскільки позивачка не була усунута від права на спадкування, не відмовилась від прийняття спадщини, то видача відповідачам свідоцтв про право на спадщину порушує її права на спадкування як спадкоємця першої черги за законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК). Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.(бзац дванадцятий частини другої статті 16 ЦК. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року по справі №\~910/3009/18 зазначено, що ефективний спосіб захисту прав повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права 2) в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим) 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту (який часто зумовлений обмеженнями, що діють у певній юрисдикції) є неефективним. Так, задоволення судом лише позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не призведе до ефективного поновлення прав позивачки, оскільки відповідачам вже видані свідоцтва про право на спадщину. А, отже, в подальшому їй доведеться знову звертатися до суду за захистом своїх. За змістом ст. 1300 ЦК України у разі визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, оскільки судом визнано поважними причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, позовні вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved