Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, [PERSON] , в якому просить, з урахуванням збільшення позовних вимог, позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном над дитиною та стягнути з відповідки аліменти на його утримання. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що батьками неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , який доводиться позивачці рідним братом, помер [INFO] . Матір [PERSON] незадовго після народження у неї сина припинила з батьком дитини сімейні відносини, почала пролживати окремо, створила іншу сім`ю. [PERSON] з народження проживав з батьком, позивачкою, бабою та дідом. Бабусята дідусь та позивачка допомагала у всьому що стосувалося догляду, виховання та забезпечення потреб дитини. Після смерті брата (з [INFO] ) й до тепер, утриманням, доглядом, вихованням [PERSON] займається позивачка та її чоловік [PERSON] . Вони проживають в одному житлі. Матір племінника самоусунулася від виконання своїх обов`язків та не проявляє до дитини ніякого піклування, інтересу, не надає ніякої допомоги, не проявляє ніякого бажання зустрічатися з сином чи іншим чином бути присутньогю у житті дитини. З народження позивач замінює [PERSON] матір, з чоловіком піклується про нього, забезпечують усім необхідним, займаються його вихованням дитині безпечно проживати з ними. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Надали заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та встановлення опіки над неповнолітнім. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином і своєчасно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 15 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого дружина після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації акттів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвоп про смерть серії [NUMBER] виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Неповнолітній [PERSON] з народження проживав з батьком, діткою, бабусею та дідусем. Матір дитини самоусунулася від виконання своїх обов`язків та не проявляє до дитини ніякого піклування, інтересу, не надає ніякої допомоги, не проявляє ніякого бажання зустрічатися з сином чи іншим чином бути присутньогю у житті дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № К-526 від 20.03.2024 року, орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю ухилилася від виховання своєї дитини, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України. За ч. 3,4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Тому, враховуючи задоволення судом позовної вимоги про позбавлення матері неповнолітньої дитини батьківських прав, смерті батька, у зв`язку з чим дитина позбавлена батьківського піклування, а також те, що позивач займається вихованням малолітнього - [PERSON] , [INFO] , перешкод для призначення вказаної особи опікуном над ними, відповідно до статті 64 ЦК України судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про встановлення дитині опіки та призначення опікуном позивача. При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи положення статей 166 та 182 СК України, та те, що відповідач є працездатною особою, відомості щодо знаходження на її утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, як опікуна дитини, підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 10.01.2024 року до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] . Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved