Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

В лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта І.М. про визнання виконавчого напису видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. від 20.01.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4502, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором № 1372045 від 15.12.2019 року у загальній сумі 30 630,00 грн таким, що не підлягає виконанню та стягнення сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. В обгрунтування позову [PERSON] зазначає, що в січні 2024 року він дізнався про списання грошових коштів зі своєї банківської карти та зайшовши через електронну систему «Дія» дізнався, що на його банківські рахунки накладений арешт. На адвокатське звернення від 25.01.2024 року його адвокатом отримано документи по виконавчому провадженню [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 4502 від 20.01.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. Встановлено, що виконавче провадження відкрите приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Іванютою І.М. 19.02.2021 року згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" за виконавчим написом № 4502 від 20.01.2021 року щодо стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 30 630,00 грн. Він вважає, що виконавчий напис безпідставний та незаконний, а грошові кошти списуються з його банківського рахунку протиправно. Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. допущено ряд порушень. Йому не відомо, що за товариство "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", та ні від ТОВ «МІЛОАН», ні від ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" будь-яких повідомлень про зміну кредитора він не отримував. Відповідач не направляв йому жодних вимог про порушення умов кредитного договору. Вчинення нотаріусом виконавчого напису повинно відбуватись за фактом подання стягувачем документів, які згідно з переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак відповідачем цього не зроблено. У виконавчому написі було незаконно нараховано суму заборгованості, яка складає 29 700,00 грн, він не може достовірно встановити, яку суму боргу ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, кредитний договір № 1372045 від 15.12.2019 року, договір віступлення права вимоги за кредитним договором 49-МЛ від 27.03.2020 року відсутні та тим більше без нотаріального засвідчення. Відповідно до наказу Міністерства юстицій України № 1396/5 від 16.04.2021 року анульовано свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю Баршацького І.М. , у зв`язку з неодноразовими порушеннями законодавства про вчинення нотаріальних дій. У зв`язку з чим просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.02.2024 року головуючим суддею було визначено Твердохліб Ю.О. (а.с. 21-22). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 24-26). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву та пояснень (а.с. 34). 08.03.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" Шпичак К.М. про зменшення судових витрат на правничу допомогу (а.с. 40-42). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2024 року забезпечено позов, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 4502 вчиненого 20.01.2021 року (а.с.71-72). Відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" отримав ухвалу суду від 16.02.2024 року у електронний кабінет 16.02.2024 року, що підтверджується довідкою про доставлення, ухвалу та позовну заяву з додатками 28.02.2024 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується відомостями, зазначеними в рекомендованому повідомленні. Відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. ухвалу суду від 16.02.2024 року та позовну заяву з додатками направлено на адресу зазначену в позовній заяві, однак конверти повернулись з відміткою «не знайдено» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Пояснення на позов, клопотання про слухання справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Іванюта І.М. ухвалу суду від 16.02.2024 року та позовну заяву з додатками отримав 27.02.2024 року. Пояснення на позов, клопотання про слухання справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4502, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором № 1372045 від 15.12.2019 року у загальній сумі 30 630,00 грн (а.с. 9). 19.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Іванютою І.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER], визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнуто з боржника основну винагороду (а.с. 10-14). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому заборгованість не є безспірною, позивачу не направлялись вимоги про усунення порушень за кредитним договором та не повідомлено про відступлення права вимоги. З виконавчого напису №4502 вбачається [PERSON] є боржником за кредитним договором № 1372045 від 15.12.2019 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 49-МЛ від 27.03.2020 року є ТОВ Фінансова компанія "Кредит-Капітал"(а.с. 9). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Таким чином, серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц). Також, відсутні докази повідомлення позивача про відступлення прав вимоги та надсилання вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору № 1372045 від 15.12.2019 року укладеним з ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, позивач, не будучи повідомлений про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав, передбачених для видачі виконавчого напису не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд враховує, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивачем у позовній заяві зазначено, що судові витрати з розгляду справи становлять 1211,20 грн судовий збір та 10 000,00 грн витрати по наданню правової допомоги. При цьому, у позовній заяві відсутній розрахунок понесених витрат на правову допомогу, заяву у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України також не подано. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи представником позивачем доказів не долучено. Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, зважаючи на те, що стороною позивача не надано, у передбачені ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки документальне підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а саме: договору про правничу допомогу, Акту про прийняття-передачу наданих послуг, рахунків, квитанцій, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. На підставі вищевикладеного, статтями 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

Outcome: approved