Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

18.08.2021 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, який вподальшому уточнювала, в якому просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] , який є її двоюрідним дідом, та нею і [PERSON] , яка є її прабабусею, а також визнати з нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] померла прабабуся позивача [PERSON] , якій належав житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її спадкоємцями стали її син - [PERSON] та позивач, її праонука, за правом представлення. На день смерті [PERSON] позивач була неповнолітньою та вважається такою, що спадщину прийняла. [PERSON] до нотаріальної контори не звернувся, однак прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав зі спадкодавицею. [INFO] помер [PERSON] , який є двоюрідним дідом позивача. Після його смерті спадкоємців за законом немає. Після його смерті позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних зв`язків. Крім того, оригіналів правовстановлюючих документів у позивача також немає. У зв`язку з цим позивач просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] і [PERSON] . Крім того, рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2021 встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на оспорюване домоволодіння. На момент подачі позову на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу. У зв`язку з чим просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 31.12.2021 рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2021 скасовано, постановлено нове рішення, згідно з яким позовну заяву [PERSON] до Новопокровської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом залишено без задоволення. У зв`язку з цим позивач просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] , який є її двоюрідним дідом; визнати з нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [PERSON] ; скасувати рішення про реєстрацію права власності на вказаний будинок, за [PERSON] . Позивач надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.147). Від Новопокровської селищної ради надійшла заява, в якій не заперечували проти розгляду справи без їх участі, просили винести рішення згідно чинного законодавства. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника, в якій просили винести рішення згідно чинного законодавства. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.15/2) [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.15) [INFO] померла [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00032191821 від 18.08.2021 (а.с.43) та копії запису акта про народження №7 від 31.01.1972 (а.с.126) [PERSON] , [INFO] , була донькою [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00032192652 від 18.08.2021 (а.с.44) та копією запису акта про укладення шлюбу №10 від 12.02.1971 (а.с.125). Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00032192288 від 18.08.2021 (а.с.45) та копією запису акта про народження №27 від 05.05.1953 (а.с.127). Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.16/2) [INFO] померла [PERSON] . Вказане підтверджується і копією актового запису про смерть №56 від 30.07.2007 (а.с.123). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.1978 (а.с.17) [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] половину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2021 (а.с.18-19) задоволено позов [PERSON] до Новопокровської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задоволено; встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з січня 2001 по момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на оспорюване домоволодіння. Вказане рішення постановою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов [PERSON] до Новопокровської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом залишено без задоволення. Проте 19.07.2021 право власності на оспорюваний будинок було зареєстровано на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2021, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №273888291 від 08.09.2021 (а.с.72). При цьому суд зазначає, що з наданої копії не зрозуміло, - за ким саме зареєстроване право власності на будинок. Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №3641108395 від 01.02.2024 (а.с.169-170) державним реєстратором Чугуївської міської ради Рєзановою І.Ю. 19.07.2021 право власності на оспорюваний будинок було зареєстровано на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2021 за [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.16) [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Згідно копії запису акту про народження №49 від 20.07.1956 (а.с.124) батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . 05.03.2021 позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] (копія а.с.12). Згідно копії листа з Чугуївської державної нотаріальної контори від 10.06.2021 (а.с.8) відсутня можливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок та правовстановлюючих документів. Рекомендовано звернутись до суду. З копії спадкової справи №150/2021, зведеної після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.107-114) вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач (а.с.107); 09.03.2021 зареєстровано спадкову справу №150/2021 (а.с.109); заповіти [PERSON] не складалися (а.с.110) Згідно копії листа з Новопокровської селищної ради від 02.08.2021 (а.с.8/2) відомостями щодо зареєстрованих у домоволодінні [ADDRESS] не володіє, оскільки реєстраційна картка на дане володіння відсутня, а домову книгу власник не надав. Аналогічне зазначено у копії листа від 13.09.2023 (а.с.104/2), однак окрім того зазначено, що відомостей щодо часу, з якого за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] . рада не має по причині відсутності будинкової книги. Згідно довідки від 09.03.2021 (а.с.10) [PERSON] , [INFO] , на момент смерті (02.12.2020) був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з КП «Чугуївське МБТІ» від 13.02.2021 (а.с.10/2) станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] ) зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою від 30.06.1978. Згідно копії звіту про оцінку майна житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) вартість складає 90000.00 грн. Згідно копії спадкової справи №49/2022, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.176) [PERSON] , [INFO] , 10.08.2018 складено заповіт (а.с.155/2-156), згідно з яким вона заповіла [PERSON] земельну ділянку кадастровий №6325456200:01:000:0165, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №882216 (а.с.157), на яку [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.02.2024 (а.с.175/2). Відомостей щодо особи, яка успадкувала оспорюваний житловий будинок після смерті [PERSON] матеріали справи не містять, при цьому суд зазначає, що згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 20.08.2021 на оспорюваний будинок накладено арешт. Згідно із ч.1\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, що слідує із положення п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1220 ЦК України). Згідно з\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, від встановлення факту родинних відносин спадокадавців залежить виникнення та зміна майнових прав заявника, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі - встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні доведено, що встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав останньої, так як у неї виникне можливість підтвердження складу спадщини після смерті [PERSON] . Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені\~у\~статтях 1261-1265\~цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч.\~ч. 1, 2 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за\~законом\~одержують\~право\~на\~спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Позивач є праонукою [PERSON] та двоюрідною онукою [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з постанови Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 02.09.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та документів на підтвердження родинного зв`язку з [PERSON] . Така обставина не дає позивачу можливості оформити право власності на Спадкове майно. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~328\~ЦК України право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач довела наявність у неї права на спадкування за законом житлового будинку після смерті її прабабусі в порядку наслідування та після смерті двоюрідного діда. Як вказано в\~рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003\~у справі № 1-12/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Як зазначено у правовій позиції, висвітленій у постанові КЦС у складі ВС від 07.04.2021 у справі № 640/12313/19: «ефективними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)». Спірні правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані, зокрема,\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV\~(далі\~Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868\~(далі - Порядок). Відповідно до Закону 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 4 Закону № 1952-IV\~передбачено, що державній реєстрації підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Згідно з ч. 3\~ст. 10 Закону № 1952-IV\~ державний реєстратор: 1)\~встановлює відповідність\~заявлених прав\~і поданих/отриманих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями,\~зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей\~про речові\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження,\~що містяться\~у Державному\~реєстрі прав,\~відомостям,\~що містяться\~у поданих/отриманих\~документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених\~статтею 27-2\~цього Закону,\~-\~у разі\~державної реєстрації\~спеціального майнового\~права на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості (крім\~випадків автоматичної\~реєстрації такого\~права згідно\~із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до\~Закону України\~"Про\~санкції",\~які унеможливлюють\~проведення державної\~реєстрації прав; наявність\~дозволу органу\~опіки та\~піклування на\~відмову від\~права власності\~на нерухоме\~майно,\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості,\~власником якого\~є малолітня\~дитина або\~неповнолітня особа,\~або на\~внесення такого\~майна до\~статутного (складеного)\~капіталу (пайового\~фонду)\~юридичної особи\~чи як\~вступного,\~членського та/або\~цільового внеску\~члена кооперативу; 2)\~перевіряє документи\~на наявність\~підстав для\~проведення реєстраційних\~дій,\~зупинення розгляду\~заяви про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови в\~державній реєстрації\~прав та\~приймає відповідні\~рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Частиною 1\~ст. 18 Закону № 1952-IV\~передбачено,\~що державна\~реєстрація прав\~проводиться в\~такому порядку\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом: 1)\~прийняття/отримання\~документів для\~державної реєстрації\~прав,\~формування та\~реєстрація заяви\~в базі\~даних заяв;\~ 2)\~виготовлення електронних\~копій документів,\~поданих для\~державної реєстрації\~прав,\~шляхом сканування\~(у\~разі подання\~документів у\~паперовій формі)\~та їх\~розміщення у\~Державному реєстрі\~прав; 3)\~встановлення черговості\~розгляду заяв,\~зареєстрованих у\~базі даних\~заяв; 4)\~перевірка документів\~та/або\~відомостей Державного\~реєстру прав,\~відомостей реєстрів\~(кадастрів),\~автоматизованих інформаційних\~систем на\~наявність підстав\~для зупинення\~розгляду заяви,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови у\~проведенні державної\~реєстрації прав\~та прийняття\~відповідних рішень; 5)\~прийняття рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~(у\~разі відсутності\~підстав для\~зупинення розгляду\~заяви,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови у\~проведенні державної\~реєстрації прав); 6)\~відкриття розділу\~в Державному\~реєстрі прав\~та/або\~внесення до\~відкритого розділу\~або спеціального\~розділу Державного\~реєстру прав\~відповідних відомостей\~про речові\~права на\~нерухоме майно,\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~майбутній об`єкт\~нерухомості та\~їх обтяження,\~про об`єкти\~та суб`єктів\~цих прав; 7)\~формування витягу\~з Державного\~реєстру прав\~про проведену\~державну реєстрацію\~прав для\~подальшого використання\~заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно п.1 ч. 2\~ст. 18 Закону № 1952-IV\~перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та\~порядок державної реєстрації прав\~визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868\~(далі - Порядок №868) під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до\~пункту 1\~частини сьомої\~статті 37\~цього Закону,\~посадовою особою\~Міністерства юстиції\~України.\~При цьому\~дата і\~час державної\~реєстрації набуття\~речових прав,\~обтяжень речових\~прав,\~що були\~припинені у\~зв`язку з\~проведенням відповідної\~державної реєстрації\~та наявні\~в Державному\~реєстрі прав,\~у тому\~числі в\~його невід`ємній\~архівній складовій\~частині,\~залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до\~статті 37\~цього Закону. Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09.12.1994 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р.). Такі висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 607/9865/16-ц. Судом встановлено, що підстава для реєстрації права власності на оспорюване майно за [PERSON] , а саме рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2021скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021, отже зникла підстава для такої реєстрації, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59674045 від 05.08.2021, [PERSON] , Чугуївська міська рада Харківської області підлягає скасуванню. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.7 ст. 158 КК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved