Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Представник позивача Макаренко С.С., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить, змінити спосіб стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , із 2000 гривень на місяць на 1/4 частину заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи позов тим, що 12.02.2016 вона з відповідачем [PERSON] , зареєстрували шлюб, рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року шлюб між ними було розірвано. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач зазначає, що розмір присуджених аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат постійно зростає. Дитина проживає разом з нею. Крім того вказує, що на даний час її сімейне становище змінилося, оскільки рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області 10.06.2020 року шлюб з відповідачем розірвано, місце проживання дитини визначено з нею. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів. Ухвалою від 25.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представником надано заяву про розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що має нерегулярний дохід. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с 7). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 у справі № 179/1278/20 з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно (а.с. 8-9). Позивач, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що розмір аліментів що стягуються з відповідача за рішенням суду, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, дитина потребує значних витрат, які позивачка не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти. Також зазначає, що на даний час змінилося її сімейне становище, оскільки рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем та місце проживання дитини визначено разом з нею. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодекс України при розгляді справи щодо батьківства, материнська та стягнення аліментів» \~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином враховуючи зміст статей\~181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками). Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України\~обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених\~статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів, позивачка належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Обґрунтовуючи даний позов, позивачка посилається на те, що аліментів, які на даний час підлягають стягненню з відповідача вкрай мало для задоволення потреб дитини. Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало довести й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України. У справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів. Натомість, позивач не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Жодного з цих доказів позивачем не надано та не заявлено клопотання щодо їх витребування у зв`язку із неможливістю їх надання. \~ \~ \~ \~Самі лише посилання на те, що розмір аліментів, визначений судом у рішенні від 04.02.2021 року, є недостатнім для забезпечення дитини, не може слугувати підставою для задоволення позову.\~Жодних доказів на підтвердження зміни сімейного стану, погіршення свого матеріального стану, або стану здоров`я позивачка також не надала. \~ \~ \~ \~Доводи позивачки про те, що на даний час змінилося її сімейне становище у зв`язку з розірванням шлюбу між нею та відповідачем, не можуть бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року, тобто до прийняття судом рішення про стягнення з відповідача аліментів. Таким чином, позивач та її представник не надали суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які відповідно до ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачка [PERSON] не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів або зміну способу стягнення аліментів, з наданням відповідних доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вище викладеного, ст. ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed