Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на: 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1214 га, розташовану в урочищі «Жидівське» с. Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області; земельну ділянку площею 0,8204 га, розташовану в урочищі «Пасіка» с. Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] та роз`яснено, що діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. У зв`язку з цим просив суд в мотивувальній частині рішення суду встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. 12.12.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. 25.03.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Також вказаною ухвалою вирішено клопотання позивача про виклик свідків: [PERSON] , який пізніше був замінений на [PERSON] , та [PERSON] для допиту в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Явдошак О.О. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву не подали, однак подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення та просили розгляд справи провести у їх відсутності. Свідки: [PERSON] \~та [PERSON] ,\~які є\~сусідами позивача\~та проживають\~в с.\~Живачів Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~в судовому\~засіданні засвідчили\~той факт,\~що [PERSON] \~з 25.01.1990\~року року до часу відкриття спадщини [INFO] , постійно проживав без реєстрації разом\~із матір`ю\~ [PERSON] за адресою місця реєстрації останньої: [ADDRESS] , вів з нею спільне господарство, здійснював за нею догляд, проводив її похорон, оскільки остання була перестарілою та потребувала постійного стороннього догляду. Заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2003 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.08.2003 року [PERSON] та [PERSON] (позивач) на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими\~по [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Відповідно до довідки Живачівського старостинського округу Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 291 від 02.10.2023 року, рішенням № 248 від 15.05.2014 року 21 сесії 6 демократичного скликання Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області вулицю Москальова у с. Живачів Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області було перейменовано на вулицю Шевченка без зміни поштових номерів житлових будинків та споруд (а.с. 17). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 20.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовані у період з 1970 року по 2000 роки та не є самовільним будівництвом (а.с. 5-9). Також відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 007094 від 24.03.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010531100880, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1214 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в урочищі «Жидівське» с. Живачів Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 12). Також відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 008290 від 24.03.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010531100881, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,8204 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в урочищі «Пасіка» с. Живачів Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області та довідки Живачівського старостинського округу Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 289 від 02.10.2023 року [PERSON] (мати) на день смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , та разом з нею за вказаною адресою проживав без реєстрації син [PERSON] (позивач) (а.с. 16, 17). [PERSON] (мати/спадкодавець) заповіт не складала, після її смерті спадкова справа не заводилась, про що свідчать інформаційні довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (заповіти/спадкові договори) від 28.11.2023 року (а.с. 21, 22-23), а також письмові заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги за законом, про визнання позову (а.с. 58-64). Однак позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з тим, що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також не підтверджено факт його спільного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Також нотаріусом було роз`яснено про можливість звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 447/01-16 від 28.11.2023 року (а.с. 20). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити спадщину, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (мати). Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.\~Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої\~особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.\~Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.\~Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.\~ Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.01.2022 року по справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21). З позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцю, а тому позивач звернувся також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки встановлення даного факту має для нього юридичне значення та надає йому право на спадкування за законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З метою оформлення спадщини за законом після смерті [PERSON] (мати) в нотаріальному порядку позивачу необхідно представити документи, які б підтверджували, що він постійно проживав однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] (мати) на час відкриття спадщини (26.07.2014 року). З довідки Живачівського старостинського округу Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 289 від 02.10.2023 року встановлено, що [PERSON] (позивач) з 25.01.1990 року до дня смерті матері [PERSON] [INFO] постійно проживав разом з нею без реєстрації по [ADDRESS] , а з 16.01.2016 року зареєстрував своє місце проживання за вказаною адресою (а.с. 16). Також про факт спільного проживання [PERSON] (позивач) разом з матір`ю [PERSON] з 25.01.1990 року по день смерті спадкодавця в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] (позивач) вів з матір`ю [PERSON] спільне господарство, здійснював за нею догляд, проводив її похорон, оскільки остання була перестарілою та потребувала постійного стороннього догляду. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність факту спільного проживання [PERSON] (позивач) зі спадкодавцем [PERSON] (мати) на день відкриття спадщини та про доведеність того, що цей факт дійсно має для позивача юридичне значення. Отже на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також в цілому на земельні ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (мати). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже [PERSON] (позивач), будучи належним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкове майно на своє ім`я. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило,\~ суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216-1222, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 126, 131 ЗК України,

Outcome: approved