Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» (далі ПрАТ « СК «Юнівес», Позивач), в особі представника, [PERSON] , звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, в якій просить стягнути з Відповідача 4\~569,95 грн. інфляційних втрат, 865,04 грн. три проценти річних, 15\~000 грн. витрати на професійну правничу допомогу та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 16.07.2018 у м. Києві по вул. Стеценка сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу Renault Logan, днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] (Відповідача) та автомобіля Honda Civic, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2018 Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки автомобіль Honda Civic, [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Юнівес» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № ПС-0052-А/18/КВ2 від 16.04.2018, власник транспортного засобу Honda Civic, [NUMBER] звернувся до ПрАТ «Юнівес» із заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Юнівес» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 20\~739, 62 грн. Цивільно-правова\~відповідальність водія\~автомобіля Renault\~Logan,\~днз [NUMBER] \~була застрахована\~в ПрАТ\~«СК «ПЗУ\~Україна» згідно\~з Полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності \~власників наземних\~транспортних засобів\~№ АМ/0725648.\~Відповідно до\~зазначеного Полісу,\~сума франшизи\~становить 2\~000,00\~грн.\~18.10.2018\~ПрАТ «Юнівес»\~звернулося до ПрАТ «СК\~«ПЗУ Україна»\~із заявою\~щодо відшкодування\~завданих збитків\~в розмірі\~18\~739,62\~грн.\~25.04.2019\~ ПрАТ\~«СК «ПЗУ\~Україна» перерахувало\~ПрАТ «Юнівес»\~кошти в\~розмірі 7\~648,38\~грн.\~Таким чином,\~розмір невідшкодованого\~збитку внаслідок\~ДТП склав\~13\~091,24\~грн.\~(20\~739,62\~грн.\~ 7\~648,38\~грн.)\~У зв`язку\~з чим ПрАТ «Юнівес» має право звернутись до Відповідача за відшкодуванням невідшкодованої частини збитку в розмірі 13\~091,24 грн. Рішенням Іванківського районного суду Київської області 07.10.2021у справі № 366/1713/21 було задоволено позов ПрАТ «СК «Юнівес» до [PERSON] та стягнуто з Відповідача на користь Позивача частину невідшкодованого страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 13\~091, 24 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~500, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~270,00 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.11.2021. З моменту\~набрання законної\~сили зазначеним\~рішенням суду,\~Відповідач ухилявся\~від зобов`язань\~щодо компенсації невідшкодованого страхового відшкодування, тому Позивач звернувся до приватного виконавця Голяченка І.П. про примусове виконання рішення суду. Суму боргу за виконавчим документом було стягнуто 22.01.2024, про що приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2024 ВП № 73905743. Позивач посилається на ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. та вважає, що має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня після набрання рішенням Іванківського районного суду у справі № 366/1713/21 від 07.10.2021, а саме з 10.11.2021, до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 22.01.2024, тому за захистом своїх прав вимушений звернутися до суду. Рух справи: 02.02.2024 позов надійшов до суду. 07.02.2024 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний термін з дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Перше судове засідання призначено на 05.03.2024, яке в подальшому було відкладено на 17.04.2024 та 01.05.2024. 08.02.2024 Відповідач, звернувшись із відповідною заявою до суду, ознайомився з матеріалами справи. Позиції сторін: Представник позивача не з`явився, у позовних вимогах просив суд розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог позивача заперечив. Зазначив, що про заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 07.10.2021 у справі № 366/1713/21, яким було ухвалено стягнути з нього частину невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 13\~091, 24 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~500,00 грн. та судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн. він не знав. Зауважив, що в період, коли справа розглядалась у суді та коли були прийнято зазначене вище рішення, він, як військовослужбовець, проходив службу в лавах Збройних Сил України та був відсутній за місцем свого проживання, яке зазначено в рішенні суду: [ADDRESS] . Додав, що службу в лавах ЗСУ він фактично проходить з грудня 2018 року по теперішній час. Таким чином про позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» щодо нього та про прийняте рішення Іванківського районного суду Київської області він не знав та фактично не міг його отримати. Лише дізнавшись про відкрите виконавче провадження щодо виконання зазначеного рішення суду, він сплатив суму коштів, яка підлягала стягненню з нього, у повному обсязі. На підставі викладеного, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення з нього інфляційних втрат та три процента річних не підлягають до задоволення, тому просить суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Іванківського районного суду Київської області від 07.10.2024, у справі № 366/1713/21 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено, стягнуто з останнього 13\~091, 24 грн. страхового відшкодування, 3\~500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2 270,00 грн. судового збору /а.с. 15-18/. Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.11.2021. 22.01.2024 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П., на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено виконавче провадження № 73905743 з примусового виконання виконавчого листа Іванківського районного суду Київської області № 366/1713/21 від 09.10.2023, боржник [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі /а.с. 12-13/. Позивач, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, стверджує, що Відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СК «Юнівес» компенсацію виплаченого страхового відшкодування з урахуваннях індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, починаючи з наступного дня після набрання законної сили рішенням Іванківського районного суду у справі № 366/1713/21 від 07.10.2021, а саме з дня, коли почалось прострочення зобов`язань Відповідача - 10.11.2021, до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі - 22.01.2024. Відповідно до розрахунку Позивача, сума, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 4569,95 грн. інфляційних втрат та 865,04 грн. три проценти річних. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект). Відповідно до ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовими є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку, тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Отже, приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Великою Палатою Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 зроблено висновок щодо можливості застосування положень ст.625 ЦК України до будь-яких грошових зобов`язань незалежно від підстав виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Позивач зазначає, що Відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів розмір яких визначений рішенням Іванківського районного суду Київської області від 07.10.2021 по справі № 366/1713/21, яке набрало законної сили 09.11.2021, тому у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України. Позивач просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати у розмірі 4 569,95 грн. та три проценти річних у сумі 865,04 грн. за період з 10.11.2021 по 22.01.2024 Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦПК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні Відповідача та вивчивши долучені ним у судовому засіданні письмові докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Позивача з огляду на те, що вина Відповідача у порушенні грошового зобов`язання, визначеного вищезазначеним рішенням суду відсутня, а відсутність вини звільняє особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відсутність вини\~Відповідача у\~порушенні зазначеного\~зобов`язання доведена\~долученими Відповідачем\~у судовому\~засіданні доказами,\~на підставі\~яких судом\~достовірно встановлено,\~що Відповідач\~не знав\~та не\~міг знати\~про рішення\~Іванківського районного\~суду Київської\~області у\~справі №\~366/1713/21,\~яким задоволено\~позов Приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«Юнівес» до\~ [PERSON] про\~відшкодування шкоди\~в порядку\~регресу та\~за яким\~з останнього\~стягнуто 13\~091,\~24\~грн.\~страхового відшкодування,\~ 3\~500,00\~грн.\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу та\~2\~270,00\~грн.\~судового збору,\~так як\~ні позову,\~ні викликів\~у судові\~засіданні,\~ні копії\~зазначеного рішення\~суду він\~особисто не\~отримував,\~оскільки фактично\~був відсутній\~за місцем\~свого проживання за адресою [ADDRESS] , з 2018 по теперішній час. Зазначене підтверджується довідкою виконкому Іванківської селищної ради Київської області № 246 від 23.04.2024. Судом встановлено, що Відповідач є військовослужбовцем, який фактично перебуває на військовій службі у Збройних Силах України з грудня 2018 року по теперішній час, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини [NUMBER] № 76 від 28.12.2018, №52 від 05.03.2019, № 71 від 01.04.2019, № 145 від 12.07.2019, № 159 від 31.07.2019, № 214 від 11.10.2019, № 73 від 27.03.2020, № 215 від 07.10.2020, № 128 від 09.06.2020, № 218 від 12.10.2020, № 273 від 21.12.2020, № 4 від 11.01.2021, № 42 від 03.03.2021, № 207 від 30.09.2021, № 230 від 29.10.2021, витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 105 від 01.05.2022, довідками, виданими військовою частиною [NUMBER] №1/37/7850 та № 1/37/7851 від 26.07.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), відповідно до яких, головний сержант, [PERSON] , 28.07.2022 та 02.11.2022 отримав вибухові травми під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини. Зазначене також підтверджується довідкою військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічних госпіталь»№ 16244 від 28.08.2023. Судом також досліджено надані Відповідачем матеріали цивільної справи № 366/1713/21, провадження № 2/366/567/21, за позовом ПрАТ «СК «Юнівес» до [PERSON] про відшкодування шкоди та встановлено, що заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 07.10.2021, яким задоволено зазначений позов, було направлено судом рекомендованим повідомленням на адресу реєстрації [PERSON] , а саме: [ADDRESS] та яке повернулось з відміткою про отримання. Проте, Відповідач стверджує, що він не отримував зазначену копію рішення та не міг поставити свій підпис на рекомендованому повідомленні, оскільки фізично був відсутній за місцем своєї реєстрації. Також зауважив, що рідних, які б могли отримати копію рішення та поставити свій підпис, у нього не має. Бабуся, з якою він проживав разом за зазначеною адресою, померла ще [INFO] . Судом досліджено зазначене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах цивільної справи № 366/1713/21 та яким Відповідачу направлялась копія заочного рішення Іванківського районного суду від 07.10.2021 та встановлено, що на ньому стоїть підпис невідомої особи, без розшифровки підпису, прізвища, хто саме отримав та без дати вручення поштового відправлення. Також,\~в судовому\~засіданні досліджено\~довідку виконкому\~Іванківської селищної\~ради Вишгородського\~району Київської\~області №\~248\~від 30.04.2024,\~відповідно до\~якої,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~був зареєстрований\~за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю бабусею, [PERSON] , яка померла [INFO] , та свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , відповідно до якого, [PERSON] померла [INFO] . Таким чином, суд бере до уваги твердження Відповідача про те, що йому не було відомо про прийняте 07.10.2021 Іванківським районним судом Київської області заочного рішення у справі № 366/1713/21, що підтверджується долученими ним доказами. Про те, що Відповідач добросовісно сплатив суму страхового відшкодування, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір, які стягнуті з нього зазначеним вище рішенням Іванківського районного суду, свідчить постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. від 22.01.2024 про закінчення виконавчого провадження, яке було відкрите на підставі виконавчого листа № 366/1713/21 виданого Іванківським районним судом Київської області 09.10.2023. Таким чином,\~Відповідач довів,\~що його\~вина (умисел\~або необережність)\~у порушенні\~зобов`язання \~відсутня.\~Він вжив\~всіх залежних\~від нього\~заходів щодо\~належного виконання\~зобов`язання за рішенням Іванківського районного суду Київської області у справі № 366/1713/21 як тільки йому стало відомо про вказане грошове зобов`язання. Оскільки, відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а судом в ході судового розгляду даної справи не встановлено порушенням зобов`язання Відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку про достатність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Юнівес» про стягнення з [PERSON] інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Судові витрати: Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Оскільки суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, тому судові витрати у даній справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed