Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Представник позивача в інтересах позивача звернулася до суду з вищезазначеним позовом, де просить зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належало спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] , який було накладено на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу АА №096483 від 23 листопада 2006 року, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №4123641, зареєстроване 28 листопада 2006 року о 10:42:03 реєстратором: П`ята криворізька державна нотаріальна контора, об`єктом обтяження є квартира за адресою: [ADDRESS] ; та який було накладено 18 січня 2010 року реєстратором в особі ДФДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (зареєстроване обтяження № 9426797 про арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження АА №784813 від 18 січня 2010 року Інгулецького відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції, згідно якого об`єктом обтяження є квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказаний арешт порушує права позивача на розпорядження належним їй спадковим майном. Процесуальні дії у справі. 20 лютого 2024 року позовна заява отримана судом. 26 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху. 27 лютого 2024 року отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання позивача. 07 березня 2024 року позивачем усунуто недоліки. 12 березня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За клопотанням представника позивача витребувано докази у справі. 04 квітня 2024 року до суду надійшли докази, які витребовувались. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Представник відповідача подав відзив, де зазначає, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови або за рішенням суду. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є власником майна, на яке накладено арешт та у неї виникає право на захист права на користування і розпорядження майном. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Інших заяв (клопотань) від учасників справи не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 26 січня 1999 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 12-19 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини його доходу. 23 листопада 2006 року при примусовому виконанні виконавчого листа від 26 січня 1999 року у справі 12-19 державної виконавчою службою в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу накладено арешт на все майно [PERSON] та заборону здійснення відчуження будь-якого майна, що підтверджується постановою серії АА №767210. 18 січня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа від 26 січня 1999 року у справі 12-19 Інгулецьким відділом\~державної виконавчої\~ служби\~Криворізького міського\~управління юстиції накладено арешт та заборону відчуження на все майно, що належить [PERSON] , що підтверджується постановою серії АА №784813 08 серпня 2020 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та набула прізвище « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] , оскільки накладено арешт на все майно останнього, що підтверджується постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. від 06 листопада 2023 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 лютого 2024 року: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження №9426797, зареєстрований 18 січня 2010 року за №9426797 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 784813, 18 січня 2010 року Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; обтяжувач (заявник): Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Як видно із інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24 липня 2014 року: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження №4123641, зареєстрований 28 листопада 2006 року за №4123641 реєстратором: П`ята Криворізька державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанова АА №096483, 23 листопада 2006 року Державна виконавча служба в Інгулецькому району міста Кривого Рогу, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] ; обтяжувач (заявник): П`ята Криворізька державна нотаріальна контора. Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 16 лютого 2024 року відмовив позивачу у знятті арешту з майна. Рекомендовано для вирішення питання звернутись до суду. Інших доказів щодо предмету спору суду сторонами не надано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з порушення права позивача на розпорядження належним їй спадковим майном, внаслідок не зняття з нього арешту. Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Як зазначено в ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями ч. 5 ст. 1266 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини спадкове майно належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~\~ч.5\~ст.59 Закону України "Про виконавче провадження"\~арешт може бути знятий за рішенням суду. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов такого висновку. Обґрунтовуючи рішення, суд керується правовими висновками, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», і зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст.12,\~81\~ЦПК України\~визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові №5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна. \~ \~ \~ \~Отже, у разі звернення до суду з даним позовом про зняття арешту з майна у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто до стягувача, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом). \~ \~ \~ \~Так, даний позов позивачем пред`явлено до Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~Також, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. \~ \~ \~ \~У даному випадку позов повинен був пред`являтись до стягувача [PERSON] , але даний позов не пред`явлений позивачем до відповідача (стягувача), з яким виникли спірні правовідносини, в яких права та обов`язки сторін кореспондують одне одному і в яких зміна прав одної сторони залежить від зміни обсягу прав другої сторони. В даному випадку спір фактично існує між позивачем та стягувачем. Тому вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача - стягувача, в інтересах якого накладено арешт на випадок задоволення позову про звільнення такого майна з-під арешту - було б прямим порушенням прав вказаної особи, яка не залучена до участі у справі як відповідач, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. \~ \~ \~ \~Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Жодних клопотань з цього приводу позивач не заявила. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача (відповідачів). Тому підстав для задоволення позову, який не пред`явлений до належного відповідача, навіть і у випадку встановлення порушення певного права позивача, суд не бачить. Щодо розподілу судових витрат. На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed