Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

20.12.2023 представник позивача звернувся до суду з даним позовом (а.с. 1-4 і звороти), у якому просить суд стягнути з відповідачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором про споживчий кредит № 1567214 від 20.05.2021 року в розмірі 15000,00 грн та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. 20.05.2021 між позивачем та відповідачкою було укладено Договір про споживчий кредит № 1567214 в електронній формі. За умовами п. 1.1 укладеного між сторонами договору про споживчий кредит, позивач надав відповідачці у позику грошові кошти в сумі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. 19.06.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про споживчий кредит № 1567214 від 20.05.2021 року, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1 договору у розділ «Предмет Договору», згідно якого відповідачці надано у позику грошові кошти у сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору, а також внести зміни до п.1.3 Договору у розділ «Термін дії договору», згідно якого строк дії договору становить 60 днів, але в будь-якому випадку до повного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідачка також зобов`язалася повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 2677,00 грн, які вона повинна була сплатити у строк до 19.06.2021 року. Позивач належним чином виконав умови договору про споживчий кредит, однак відповідачка отримані грошові кошти в передбачені договором строки не повернула, внаслідок чого станом на 12.12.2023 утворилась заборгованість в розмірі 15000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - основний борг; 10000,00 грн - заборгованість по відсоткам. У поданих поясненнях щодо обставин справи № 379/1859/23 (а.с. 72-82) відповідачка [PERSON] позов не визнала повністю та просила суд відмовити у його задоволенні зв`язку з недоведенням обставин, які свідчать про порушення відповідачем майнового права позивача за кредитним договором. В обґрунтування пояснень посилається на те, що позивачем не доведено обставини набрання чинності кредитним договором, не підтверджено факт надання грошових коштів позичальнику, оскільки в інформаційній довідці від 12.12.2023 зазначено номер платіжної карти, на яку було перераховано кошти, проте немає жодного доказу, що дана карта належить їй. Номер мобільного телефону, на який здійснювалися смс-повідомлення, та зазначена в заявці електрона адреса їй не належать. Крім цього, позивачем не надано документів, які є належними та допустимими доказами обставини отримання грошових коштів, а саме: заяви на переказ готівки, прибутково-видаткового касового ордеру, заяви на видачу готівки, прибуткового касового ордеру, видаткового касового ордера, грошового чека, рахунка на сплату платежів, а також сліпа, квитанції, чеку банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документів для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлених відповідною платіжною системою. Вважає, що позивачем не тільки не підтверджено обставину невиконання кредитного зобов`язання, а й не підтверджено обставину виконання кредитного зобов`язання банком. Представник позивача - ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, проте надавав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 54, 61, 94, 102-103, 122-123). Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю, з підстав, зазначених в поясненнях, та пояснила суду, що вона цей кредит не брала. Карточка, на яку були перераховані кошти, їй не належить. Жодного підпису вона не ставила. Номер телефону також не її, як і електронна адреса. Про кредит дізналась лише коли прийшла повістка у суд. Додаткову угоду вона також не укладала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.04.2018 (а.с. 6 і зворот) та свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 (а.с. 7), ТОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, та зареєстроване як фінансова установа відповідно до розпорядження №2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом економічної діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН» є: 64.92 Інші види кредитування. Порядок отримання та надання позики ТОВ «Веллфін» регламентовано Правилами надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТОВ «Веллфін» № 60 від 30 грудня 2020 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила) (а.с. 8-14 і звороти). Відповідно до п. 1.6 Правил вони є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит. Згідно п.п. 4.1, 4.2 Правил, заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. У п. 4.8 Правил встановлено, що підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Пунктами 4.9, 4.10 Правил передбачається, що дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі особистого кабінету заявником точної суми, що була зарезервована. Точну зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк, використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо. Відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та підтверджує згоду Заявника на отримання позики. Згідно п. 6.3 Правил у разі отримання договору про споживчий кредит засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір про споживчий кредит з товариством в особистому кабінеті. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 1567214 від 20.05.2021 та додаткову угоду до даного договору № 1 від 19.06.2021, за умовами яких позивач надав відповідачці грошові кошти в позику в сумі 5000,00 грн, строк дії договору 60 (шістдесят) днів, але в будь-якому разі до повного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за цим договором, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики (п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.5. договору, п. 2 додаткової угоди). За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 6.9-6.11 Правил передбачено, що товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі про споживчий кредит, на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання Договору про споживчий кредит сторонами. Датою укладання договору про споживчий кредит між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. У позовній заяві позивач посилається на те, що в порядку п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідачки була перерахована сума позики в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується повідомленням № 128/12 від 12.12.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують перерахування позивачем грошових коштів відповідачці та належність їй такого банківського рахунку. Позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору позики з відповідачкою, а саме видачі Товариством коштів, зокрема, виписки з особового рахунку, копій квитанцій, меморіального ордеру, повідомлення про переказ коштів тощо. Згідно інформаційної довідки № 128/12 від 12.12.2023 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн», останнім, як технологічним оператором платіжних послуг, повідомлено, що на сайті Торговця CREDITUP.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція видачі, а саме: номер транзакції 32150-85892-76644; номер замовлення а_46826837_1567214; сума 5000 грн; дата та час проведення 2021-05-20 14:03:11; номер платіжної картки [NUMBER] ; емітент платіжної картки 269200; код авторизації CREDIT AGRICOLE BANK; Опис Credit issuance (а.с. 33). У зв`язку з тим, що відповідачка категорично заперечила належність їй вказаної платіжної картки, ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 27.03.2024 року за клопотанням відповідачки витребувано у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Україна, 01024, місто Київ, вулиця Чикаленка Євгена, будинок 42/4) інформацію, чи відкривалися на ім`я [PERSON] [INFO] , уродженки м. Тараща, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , рахунки за період з 01.01.2021 по теперішній час, чи видавалася на її ім`я картка [NUMBER] . Якщо рахунки на її ім`я відкривалися, то надати виписку по рахункам за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 (а.с. 119 і зворот). 16.04.2024 року до суду надійшов лист № 15610/619 від 08.04.2024 р., згідно якого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» повідомило, що залишило запит щодо надання інформації від 01.04.2024 року без виконання у зв`язку з тим, що [PERSON] , [INFO] , не є клієнтом банку (а.с. 140). У зв`язку з залишенням без виконання АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» ухвали суду від 27.03.2024 року судом повторно було направлено копію ухвали для виконання та уточнено, що запитувана інформація стосується періоду з 01.01.2021 року (а.с. 142). 01.05.2024 року до суду надійшов лист № 12829/2/197 від 23.04.2024 р., згідно якого АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» повідомило, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за даними програмного забезпечення Банку за період з 01.01.2021 року по теперішній час не була та не є клієнтом банку, не мала/має будь-яких відкритих рахунків (поточні, кредитні, депозитні тощо) та не користувалася іншими банківськими послугами в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Інформації для ідентифікації власника банківської картки, номер якої зазначено в ухвалі № [NUMBER] , недостатньо, потрібний повний номер картки (а.с. 146). Отже, дані про належність відповідачці картки АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» № [NUMBER] , станом на 20.05.2021 року в матеріалах справи відсутні. Згідно наданої відповідачкою картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку , виданої Головним Управлінням по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», на ім`я відповідачки в даній установі відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в гривні України (а.с. 136). З наданої відповідачкою виписки по картковому рахунку вбачається, що за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року транзакцій по рахунку № [NUMBER] не проводилось (а.с. 135). Відповідачка також пояснила, що телефонний номер, а саме: [NUMBER] , зазначений позивачем в позовній заяві та в Заявці, та з використанням якого, за твердженням позивача, здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору про споживчий кредит, їй не належить. Її дійсний номер мобільного телефону - [NUMBER] . Як не належить їй і адреса електронної пошти: [INFO] , якої у неї взагалі немає. Дані твердження відповідачки позивачем не спростовано. Таким чином, судом установлено, що кредитні кошти були перераховані на картку № [NUMBER] , яка не належить відповідачці, у той день, коли відповідачкою був нібито підписаний договір про споживчий кредит № 1567214 шляхом використання одноразового ідентифікатора. Крім того, Заявка на отримання позики (а.с. 34-39) не містить відомостей про оформлення відповідачкою договору позики на умовах, обумовлених у позові, та жодних даних щодо обрання відповідачкою банківських послуг, крім особистих даних, бажаної суми кредиту та строку дії. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18. Враховуючи, що відповідачка заперечує факт отримання нею кредитних коштів та укладення договору з позивачем, а з боку позивача при зверненні до суду не надано достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження укладення такого договору між сторонами, перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки, суд не вбачає підстав для задоволення позову в зв`язку з його недоведеністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed