Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

11.11.2022 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути із ПП «Надія» на її користь моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 16.11.1989 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, в якому у них народилося троє дітей. З 11.05.2017 [PERSON] розпочав працювати у ПП «Надія» електрозварювальником 5 розряду. 08.09.2021 на [PERSON] , під час виконання ним будівельних робіт на будівельному майданчику, впала бетонна плита і привалила його. На місце було викликано швидку допомогу, яка його забрала до лікарні, де він і помер внаслідок отриманих травм. За даним фактом 08.09.2021 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 272 КК України. На даний час досудове розслідування триває. Згідно Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія» від 30.08.2022, складеного комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, нещасний випадок, що стався з [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Як зазначено у Акті, електрозварник [PERSON] , 08.09.2021, згідно графіку роботи, своєчасно прибув на робоче місце на будівельний майданчик по [ADDRESS] де переодягнувся у спеціальний одяг та взуття. На будівельному майданчику близько восьмої години виконавець робіт ПП «Надія» [PERSON] поставив завдання бригаді у складі [PERSON] , бетоняра [PERSON] , тесляра [PERSON] , кранівника [PERSON] продовжувати роботу по огородженню будівельного майданчику. Ознайомив їх з технологічною картою та процесом монтажу залізобетонних плит, провів інструктаж працівникам, наголосивши щоб звертали увагу на монтажні петлі та закладні деталі. На спланованій ділянці майбутньої огорожі [PERSON] зробив розмітку місць встановлення фундаментів забору і бригада приступила до роботи. Для монтажу паркану бригада використовувала стандартні залізобетонні конструкції. Для з`єднання закладних деталей залізобетонних плит з закладними деталями стовпів бригада використовувала прокат арматурний, призначений для армування звичайних і попередньо напружених залізобетонних конструкцій. Зварювальні роботи виконував [PERSON] Переміщення елементів огорожі здійснювалося за допомогою гусеничного крану МКГ-25.01А, заводський № 279. Якість виконаних монтажних робіт протягом робочого дня періодично контролював [PERSON] . Протягом робочого дня працівниками було змонтовано 5 секцій огорожі. В кінці робочого дня [PERSON] було прийнято рішення по встановленню шостої секції огорожі, після чого він відбув з місця виконання робіт до вагончика охорони, а потім на автомобілі залишив будівельний майданчик. Близько 16 години 40 хвилин кранівник [PERSON] підвів залізобетонну плиту до стійок огорожі. [PERSON] дав команду кранівнику що він приступає до зварювання монтажних елементів огорожі. Закріпивши плиту в двох місцях, знизу плити та в одному зверху, [PERSON] повідомив кранівника, що ним здійснено приварювання плити огорожі та дав команду кранівнику [PERSON] опускати гак крана для від`єднання строп. Знявши стропи з монтажних петель плити [PERSON] знаками просигналізував кранівнику [PERSON] що робота крана завершена. [PERSON] відігнав кран на місце стоянки та пішов переодягатися в побутове приміщення. [PERSON] сказав [PERSON] та [PERSON] щоб ті прибирали землю з тротуару, а сам приступив до подальшого закріплення залізобетонної плити. Через деякий час, в результаті охолодження і впливу навантаження плити, на не якісно виконаному зварному шву верхньої закладної деталі, утворилась тріщина. Залізобетонна плита втратила рівновагу і впала на землю провернувшись на нижніх закладних деталях. [PERSON] та [PERSON] почули глухий звук, обернулися лицем до огорожі і побачили що залізобетонна плита огорожі впала, а [PERSON] ніде не видно. Підбігши до плити [PERSON] та [PERSON] побачили, що [PERSON] знаходиться під плитою. Щоб вивільнити [PERSON] вони спробували вручну підняти плиту але не змогли та почали кликати на допомогу. [PERSON] помітивши метушню біля огорожі завів гусеничний кран та підігнав його до огорожі. [PERSON] та [PERSON] застропували залізобетонну плиту. За допомогою крану плиту, припиняли та закріпили. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] почали надавати допомогу потерпілому. Охоронник викликав швидку допомогу. [PERSON] зателефонував [PERSON] та повідомив про нещасний випадок із електрозварником [PERSON] . Про настання нещасного випадку було повідомлено керівника підприємства та службу охорони праці. Каретою швидкої медичної допомоги [PERSON] було доставлено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де він і помер. Основною причиною нещасного випадку у Акті зазначено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, конструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, ладнання, устаткування тощо. Супутніми, зокрема, незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу. Як встановлено з Акту порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці допустили директор, головний інженер, начальник дільниці, виконавець робіт ПП «Надія» та [PERSON] . Порушення допущені [PERSON] не є основними причинами нещасного випадку на виробництві. Смерть [PERSON] завдала їй неймовірних хвилювань та моральних страждань, внаслідок чого погіршився її стан здоров`я. З часу смерті чоловіка вона втратила впевненість у завтрашньому дні, оскільки він був її опорою у житті. Крім того, їй доводиться докладати багато зусиль для організації свого життя, що насамперед пов`язано з організацією побуту, утриманням будинку та господарства, у чому чоловік завжди був надійним господарем та помічником. Враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який вона відчуває через загибель чоловіка, просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 05.12.2022 від представника відповідача - адвоката Барілова С.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволені позивних вимог [PERSON] . Зазначив, що згідно висновку експерта № 05-3-08/3001 від 23.09.2021 в крові трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт у кількості 1,64 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб. В Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 в ПП «Надія», основною причиною нещасного випадку зазначено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо. Супутніми: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу, алкогольне, наркотичне, токсикологічне сп`яніння. Втім, висновки, зазначені в Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, не відповідають матеріалам та обставинам справи, тому ПП «Надія» вважає, що вказаний Акт є недопустимим та недостовірним доказом і не може бути прийнятий до уваги судом. Ступінь вини відповідача можливо встановити за результатами кримінального провадження № 12021250310002460 від 08.09.2021 за ч. 2 ст. 272 КК України, досудове розслідування якого на даний момент триває. Враховуючи результати огляду місця нещасного випадку та свідчення безпосередніх свідків, ПП «Надія» вважає, що вищевказана подія сталася з причини неякісної сварки з`єднань конструкції залізобетонної огорожі, що спричинило падіння плити, а також порушення трудової дисципліни потерпілим, а саме вживання ним на робочому місці алкоголю. Таким чином, ПП «Надія» вважає, що позивачкою не доведено вину відповідача у настанні нещасного випадку, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. 12.12.2022 від представника позивачка - адвоката Соколишиної Л.Б. надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що стан алкогольного сп`яніння загиблого не є підставою для відмови у стягненні моральної шкоди, а лише враховується при визначені її розміру. Крім того, згідно п. 3.6 Посадової інструкції виконавця робіт, затвердженої директором ПП «Надія» 30.12.2020 виконроб має право відстороняти від роботи робітників, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а згідно п. 3.7 Посадової інструкції начальника будівельної дільниці віднесено: «не допускати до роботи осіб, що знаходяться у стані алкогольного сп`яніння». Тому, саме посадові особи підприємства допустили безвідповідальність не відсторонивши загиблого від виконання робіт у стані алкогольного сп`яніння. Більш того, сам по собі факт знаходження [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння є лише супутньою причиною нещасного випадку на виробництві. Основними ж причинами нещасного випадку стало саме неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо, забезпечення яких покладено саме на посадових осіб підприємства. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія», складеним 30.08.2022 комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, підтверджено, що нещасний випадок, що стався з [PERSON] є пов`язаним з виробництвом. Особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є власник підприємства. Акт про нещасний випадок на виробництві є чинним, а отже може бути доказом вини власника. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки - адвоката Соколишиної Л.Б. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Барілов С.А. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Наголошував, що нещасний випадок стався з вини [PERSON] , тому відсутні підстави для відшкодування шкоди. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] була дружиною [PERSON] , який за життя працював у ПП «Надія» електрозварювальником 5 розряду. 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. під час виконання трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він помер. Згідно з Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія» від 30.08.2022, складеним комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, нещасний випадок, що стався з [PERSON] пов`язаний з виробництвом. Основною причиною настання нещасного випадку зазначено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, конструкцію виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, ладнання, устаткування тощо, супутніми - незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці, невиконання посадових обов`язків, порушення технологічного процесу; алкогольне, наркотичне, токсичне сп`яніння. Особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці визнано директора ПП «Надія» Саркісян А.А., заступника директора з питань будівництва-головний інженер ПП «Надія» Сандул С.В., начальника дільниці ПП «Надія» Чупилка М.І., виконавця робіт ПП «Надія» [PERSON], а також електрозварювальника ПП «Надія» Гам`янін І.В. Звертаючись до суду із даною позовною заявою позивачка посилалася на те, щосмерть чоловіка в результаті нещасного випадку на виробництві завдала їй моральних страждань, в неї погіршився стан здоров`я, вона втратила впевненість у завтрашньому дні та змушена докладати багато зусиль для організації свого життя. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Кодексом законів про працю України, а також Законом України «Про охорону праці». Так, статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У відповідності до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань (стаття 4 Закону України «Про охорону праці»). Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці (стаття 141 КЗпП України). Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду наведено у статті 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Так, Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2021 о 17 год. 25 хв. в ПП «Надія» від 30.08.2022, складеним комісією, утвореною наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 10.09.2021, встановлено, що смерть [PERSON] сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, тому саме на відповідача, як на роботодавця, покладено обов`язок відшкодувати позивачці, як дружині загиблого, завдану моральну шкоду. Доводи представника відповідача щодо порушення загиблим трудової дисципліни та відсутність вини підприємства у настанні нещасного випадку, суд не приймає до уваги, оскільки допущені загиблим порушення та ступінь його вини у настанні нещасного випадку не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, а враховується судом лише при визначенні розміру відшкодування шкоди. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 174/181/20, від 18.01.2023 у справі № 206/3460/21. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в якості компенсації моральної шкоди,суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, враховуючи обставини нещасного випадку, який стався з [PERSON] , зокрема те, що його причинами були як порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача, так і порушення трудової дисципліни самим загиблим, а також беручи до уваги глибину, характер і тривалість моральних страждань позивачки, у зв`язку із смертю чоловіка, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках та незворотність наслідків, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки на відшкодування завданої моральної шкоди 150 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду із даною позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 1 500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved