Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року позовні вимоги, заявлені [PERSON] задоволено. Визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Під час розгляду справи представник позивача пояснив, що нею подано заяву про здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу та про необхідність їх стягнення з відповідача буде заявлено додатково після узгодження зі [PERSON] . Так, 08.04.2024 року представником [PERSON] адвокатом Каплею А.С. подана заява про ухвалення додаткового рішення, а саме вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем, у зв`язку з розглядом даної судової справи на професійну правову (правничу) допомогу відповідно до поданої 28.11.2023 року заяви. Положеннями ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, як свідчать матеріали справи, 28.11.2023 р. представником позивача подано заяву про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. Заява містить докази її направлення іншим учасникам процесу. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідаеа в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Як свідчать матеріали справи, 08.09.2022 р. між позивачем та Адвокатським бюро "Капля Легал Груп", в особі керівника Каплі А.С., та [PERSON] було укладено договір б/н про надання правничої (правової) допомоги. Додатковою угодою від 08.09.2022 р. № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.09.2022 р. сторони визначили порядок оплати винагороди адвокату Каплі А.С. за надання правової (правничої) допомоги у поданні позовної заяви до Шевченківського районного суду м. Києва за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, на стадії підготовки та розгляду справи в суді та вартість юридичних (правових) послуг адвоката. Факт наданих послуг (п. 1.4. додаткової угоди) підтверджується актом наданих послуг. Відповідно до п. 1.6. додаткової угоди, клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку-фактури. Так, 27.11.2023 р. сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг за договором б/н про надання правничої (правової) допомоги від 08.09.2022 р. відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв ряд юридичних послуг (рахунок від 27.11.2023 р.) щодо підготовки (написанні) та поданні позовної заяви, участі у судових засіданнях 23.06.2023 р., 30.08.2023 р., 24.10.2023 р. Вартість послуг виконавця за цим Актом складає 11 000,00 грн. Як свідчить квитанція № 1, [PERSON] сплачено за надання правничої допомоги 27.11.2023 р. суму у розмірі 11 000,00 грн. Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] таких витрат у розмірі 11 000,00 грн.

Outcome: approved