Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

02 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів після досягнення дитиною повноліття та стягнення додаткових витрат, у якій позивачка просить стягнути з [PERSON] кошти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 5\~000,00 гривень з урахуванням індексації щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подачі позову і до досягнення нею 23 років, за умови що вона буде продовжувати навчання, а також додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1\~057\~940,00 гривень, здійснити розподіл судових витрат. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Ухвалою суд від 06 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 09 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Миронюк Марини Павлівни про усунення недоліків позовної заяви, яким усі зазначені в ухвалі суду від 06.02.2024 року недоліки усунуто. Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву. Залучено в якості третьої особи [PERSON] . 26 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 01 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшла заява про приєднання до матеріалів справи лікарняних листів. 16 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копії досудової претензії. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). 14 листопада 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.12). В період шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва, батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15). До позовної заяви позивачка надала договір про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти від 13.08.2023 року, відповідно до якого [PERSON] здобуває вищу освіту у Львівському національному університеті імені Івана Франка, філософський факультет, освітній рівень бакалавр, шифр і назва спеціальності 053 Психологія, вартість навчання за весь строк 137\~940,00 гривень, вартість навчання за рік 34\~485,00 гривень, вартість навчання за семестр 17\~242,5 гривень, строк надання освітньої послуги 3 роки та 10 місяців (а.с.20). Згідно платіжної інструкції №0.0.3144385471.1 від 13.08.2023 року [PERSON] сплатила в якості оплати освітньої послуги грошову суму у розмірі 14\~303,50 гривень (а.с.22). Також, відповідно до платіжної інструкції №0.0.3145140107.1 від 14.08.2023 року, [PERSON] сплатила в якості оплати освітньої послуги грошову суму у розмірі 2\~939,00 гривень (а.с.23). Відповідно до платіжної інструкції №0.0.3319518989.1 від 21.11.2023 року, [PERSON] сплатила в якості оплати освітньої послуги грошову суму у розмірі 17\~242,50 гривень (а.с.24). У додатках до позовної заяви позивачем також було надано договір оренди (найму_) квартири, будинку, приміщення, гаража від 29.08.2023 року №29082023, відповідно до якого [PERSON] є наймачем об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , розмір орендної плати 10\~000,00 гривень в місяць (а.с.26). В якості підтвердження оплати договору оренди, [PERSON] надала платіжні інструкції від 29.08.2023 року; 21.19.2023 року; 23.10.2023 року; 24.11.2023 року, відповідно до яких [PERSON] сплачувала грошові суми у розмірі 10\~000,00 гривень (а.с.34-37). Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1\~057\~940,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. З зазначеного вбачається, що додаткові витрати можуть бути стягнути лише на дитину, тобто, особу, яка не досягла 18-ти річного віку. У позовній заяві позивачка просить стягнути додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , проте, на момент звернення до суду, тобто, 02.02.2024 року [PERSON] була повнолітня. Статтями 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначені декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або у твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги (стаття 198), а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 199). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання або у разі досягнення дочкою, сином віку двадцяти трьох років; право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц. Крім того, пунктом 20 Постанови Пленуму.-Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Також, до подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 року у справі № 642/36/16-ц, в якій зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. У постанові Одеського апеляційного суду від 25.03.2022 року у справі № 523/4518/21 вказано, що що СК України передбачає стягнення додаткових витрат виключно на неповнолітніх дітей. Можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньку/сина діючим законодавством не передбачена. Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , 24.11.2005 року у розмірі 5\~000,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб з моменту звернення до суду до моменту досягнення особою 23 річного віку за умови, якщо вона продовжуватиме навчання, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові КЦС ВС від 22.11.2023 у справі № 337/642/22 вказано, що Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вже зазначалося, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 5\~000,00 гривень щомісяця. Суд не погоджується із зазначеним розміром аліментів з огляду на наступне. До позовної заяви додані докази витрат на навчання, то відповідно до копії договору про надання освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти, вартість навчання за 137\~940,00 гривень, при цьому, строк навчання 3 роки та 10 місяців (46 місяців), тобто, вартість навчання за один місяць становить 2\~998,69 гривень. Щодо витрат на проживання, то відповідно до договору оренди квартири, вартість становить 10\~000,00 гривень на місяць. Відповідно до затверджених наказом ректора Львівського національного університету імені Івана Франка Положення про студентські гуртожитки та Положення про студентське містечко у Університеті функціонує 12 гуртожитків , що об`єднані у студентське містечко в якому можуть проживати іногородні студенти. Оскільки, відповідно до довідки №г4-174703-ф/л від 08.11.2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19), тобто, є іногородньою та має право на проживання в гуртожитку. Доказів того, що [PERSON] було відмовлено у наданні права на проживання в гуртожитку, або доказів того, що [PERSON] потребує спеціальних умов проживання позивачем надано не було, а тому, такі витрати на думку суду не є неминучими та позивачка їх несе з власної ініціативи. Також, відповідно до змісту позовної заяви, [PERSON] орієнтовано витрачає у місяць грошову суму у розмірі 10\~000,00 гривень на харчування, проживання та інші витрати, які необхідні для її нормального життя, та на підтвердження цього позивач надає виписку про рух коштів. Відповідно до виписки про рух коштів у період з 01.09.2023 по 31.12.2023 року, розмір витрат становить 49\~600,61 гривня. Суд звертає увагу на те, що 04.12.2023 року о 11 годині 41 хвилини було здійснено платіж у на суму 9\~999,00 гривень, деталі операції: «Техніка: [ADDRESS] ». Будь-яких доказів того, що дана витрата була пов`язана з харчуванням, проживанням або є іншою необхіднимою для життя [PERSON] витратою, а також доказів того, що дана витрат є неминучою суду надано не було. Також, суд звертає бере до уваги, що виписка про рух коштів по картці видана саме на ім`я [PERSON] , а тому, підстав вважати, що такі витрати були здійснені саме [PERSON] у суду немає. Суд вважає за необхідне врахувати ту обставину, що [PERSON] є інвалідом третьої групи, що підтвержується довідкою до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААГ №497175. Також, [PERSON] має іншу дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В той же час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта №374430261 від 16.04.2024 року, [PERSON] на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна: - [ADDRESS] ; - [ADDRESS] ; - [ADDRESS] ; - [ADDRESS] . Тобто відповідач у разі відсутності у нього іншого доходу. має можливість надавати в оренду належні йому об`єкти нерухомого майна Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028,00 гривень. При цьому витрати які несе щомісячно позивачка на утримання спільної доньки є значно більшими. Враховуючи презумпцію того, що обоє з батьків мають брати участь в утриманні дитини в період продовження нею навчання, суд вважає, що з відповідача необхідно стягути аліменти у розмірі 3500 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial