Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

29.02.2024 [PERSON] звернулась до суду із заявою про оголошення [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Обідівка Монастирського району Смоленської області, померлим. Як підставу зазначено, що вона є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Заявник постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також був зареєстрований її батько та мешкав разом з нею. 24.10.2008 батько пішов із дому та не повернувся. Так від нього і не було ніяких повідомлень про його місце перебування, та вона сама не змогла знайти батька. В той же день заявник звернулась до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою про розшук батька. По факту зникнення батька заявника була проведена перевірка, за результатами якої 03.11.2008 у порушення кримінальної справи було відмовлено. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2010 [PERSON] визнано безвісно відсутнім. На протязі значного часу заявник самостійно продовжувала шукати батька, проте ці пошуки не принесли ніякого результату. Не встановили його місцезнаходження і органи поліції. З відповіді ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 23.01.2024 вбачається, що [PERSON] у розшуку не перебуває, його розшук було припинено у зв`язку із визнанням його безвісно відсутнім судом. Серед обставин, які дають заявнику підстави вважати батька померлим, є наступні: [PERSON] був прооперований з приводу видалення аденоми, під час операції у нього стався інсульт. Після його виписки із стаціонару, окрім порушень опорно-рухового апарата зазнав і психічних розладів: у нього траплялись приступи безпричинної роздратованості, він почав виносити з квартири свої речі, мав проблеми з пам`яттю, міг піти з дому і не знати дорогу назад. [PERSON] вважає, що її батько загинув за нез`ясованих обставин, а тому змушена звернутись до суду із заявою про оголошення його померлим. Оголошення [PERSON] померлим необхідно для оформлення спадщини на квартиру, власником якої є її батько. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи, представник П`ятої ХМДНК, у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його донькою є заявник по справі - [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до листів Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 24.10.2008, в ході проведених заходів встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилось можливим (а.с. 7). Постановою Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області від 03.11.2008, у порушенні кримінальної справи за фактом заяви [PERSON] про зникнення її батька [PERSON] відмовлено за відсутністю складу злочину (а.с. 10-11). Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2010 [PERSON] визнано безвісно відсутнім. (а.с. 16) Відповідно до копій медичної документації, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] страждав на наслідки ішемічного інсульту, органічним ураженням головного мозку з системно-невротичним синдромом. (а.с. 12-14) Допитаний в судовому засіданні [PERSON] в якості свідка, зазначив що він є цивільним чоловіком заявниці. Проживають разом з 2000 року. Батько заявниці проживав разом з ними за адресою: [ADDRESS] . У 2008 році [PERSON] пішов з дому та більше не повертався. Він дуже хворів. Більше вони його не бачили. Оголошення [PERSON] померлим для його доньки має юридичне значення для оформлення спадщини, на частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є [PERSON] (а.с. 17). Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України, при цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини матеріально правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки, як встановлено у судовому засіданні про відсутність відомостей щодо місця перебування [PERSON] за останнім відомим місцем його реєстрації та проживання минуло більше п`ятнадцяти років та встановити місце його знаходження не представляється можливим, з урахуванням вищезазначених відомостей, встановлених під час розгляду справи. Суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для оголошення [PERSON] померлим, з роз`ясненням заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі наведеного та

Outcome: approved