Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У січні 2023 року через представника до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті його дружини, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 листопада 1971 року по день її смерті [INFO] . За час перебування в шлюбі було набуто наступне майно: житловий будинок за адресою [ADDRESS] , квартира за адресою [ADDRESS] , дві земельні ділянки площею 6,42 га кожна, що розташовані на території Ширяївського району Одеської області. Від шлюбу у позивача та його дружини є двоє дітей, відповідачі [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно своїй онуці, відповідачці [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса з проханням видати йому свідоцтво про право на частку в спільному майні та на обов`язкову частку в спадщині, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи викладене, позивач просив визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя вказані об`єкти нерухомого майна, визнати за ним право власності на частку кожного об`єкту як на частку в спільному майні подружжя та на 1/6 частку кожного об`єкту як на обов`язкову частку в спадщині, оскільки позивач є непрацездатним за віком. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27 січня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2023 року вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Михальовій Л.І. вчиняти дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] до винесення рішення по справі. Ухвалами Малиновського районного суду м.Одеси від 16 березня 2023 року, 19 вересня 2023 року (протокольною), 26 березня 2024 року (протокольною) вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 15 листопада 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представником відповідачки [PERSON] , адвокатом Голосовим Ю. В. надано відзив на позов, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав частково, посилаючись на відсутність перешкод для позивача для отримання свідоцтва про право на частку в спільному майні на частину спірного будинку та квартири, відсутність права спільної власності на земельні ділянки, оскільки вони були передані спадкодавцеві за життя безоплатно в порядку приватизації, негідну поведінку позивача відносно померлої дружини (застосування до неї фізичного та психологічного насилля), просив зменшити розмір обов`язкової частки позивача до 1/192 частин спірних об`єктів нерухомого майна. В судовому засіданні позивач, його представниця позовні вимоги підтримали, пояснили суду, що в позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно, які знаходяться у відповідачів, та які не надають їх нотаріусу, у зв`язку із чим позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на частку в спільному майні та свідоцтво про право на спадщину в позасудовому порядку, насилля до дружини позивач не застосовував. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необхідність поділу спадкового майна в рівних частках між всіма спадкоємцями. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову частково заперечувала, посилаючись на наявність заповіту, придбання спірної квартири за кошти, що належали їй та її першому чоловіку, а також на те, що саме вона доглядала за матір`ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на наявність заповіту, пояснила, що мешкає в спірній квартирі, за життя її бабуся хотіла залишити землю саме їй або її матері. Представник [PERSON] адвокат Голосов Ю. В. просив зменшити обов`язкову частку позивача та відмовити в задоволенні решти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, пояснив, що позивача двічі притягали до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно його дружини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду показання, з яких вбачається, що [PERSON] періодично мала синці на тілі, які пояснювала тим, що її бив позивач, декілька разів уходила з дому та жила окремо через конфлікти з відповідачем. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання, що вони знайомі з відповідачем [PERSON] , подробиці сімейного життя [PERSON] та [PERSON] їм невідомі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 листопада 1971 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10, т.1). Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 110, 113, т.1). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). За життя, а саме 13 квітня 2018 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] , що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с. 29) За життя [PERSON] було набуто наступне майно: -житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що належав їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів м.Одеси від 12 жовтня 1991 року (а.с. 12, т.1); -квартира за адресою [ADDRESS] , що належала їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1/2000-00144, укладеного на Регіональній товарній біржі 02 серпня 2000 року, який було визнано дійсним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.08.2008 р. по справі № 2-4618 (а.с. 189-195, т.2); -земельна ділянка площею 6,4216 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0563, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЯД № 966114, виданого 23.06.2008 р. (а.с. 19, т.1) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2022 р. (а.с. 227, т.1) -1/12 частину земельної ділянки площею 6,4215 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0514, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 439874, виданого 08.12.2005 р. (а.с. 20, т.1) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2022р. (а.с. 230, т.1). Відповідно до ст. 22 КпШС України, що підлягає застосуванню при визначенні правового режиму спірного житлового будинку за адресою [ADDRESS] , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. З копії свідоцтва про право особистої власності на спірний будинок (а.с. 12, т.1) вбачається, що вказане свідоцтво видане на новозбудований будинок. За таких обставин, в силу положень ст. 22 КпШС України, зазначений будинок належав на праві спільної сумісної власності позивачу та його дружині, у зв`язку із чим, виходячи з принципу рівності часток співвласників, суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на частину спірного будинку як на частку в спільному майні подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, що підлягає застосуванню при вирішенні позовних вимог при визначенні правового режиму спірної квартири та спірних земельних ділянок, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України (що діяла на час придбання спірної квартири та спірних земельних ділянок), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності позивачу та його дружині, як така, що придбана ними за спільні кошти, у зв`язку із чим, виходячи з принципу рівності часток співвласників, суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на частину спірної квартири як на частку в спільному майні подружжя. Доводи сторони відповідача [PERSON] відносно належності їй спірної квартири з огляду на те, що вона була придбана на її кошти та її першого чоловіка, відхиляються судом з огляду на зміст договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1/2000-00144, укладеного на Регіональній товарній біржі 02 серпня 2000 року, який було визнано дійсним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.08.2008 р. по справі № 2-4618 (а.с. 189-195, т.2), відповідно до якого покупцем за вказаним договором зазначено [PERSON] , яка зареєструвала право власності на вказану квартиру за собою, звернулась до суду з позовом про визнання його дійсним, встановлення факту належності їй зазначеного договору як правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 142, т.1.), тобто вчиняла юридично значимі дії як власник спірної квартири. З зазначених підстав суд також не бере до уваги пояснення позивача [PERSON] щодо надання коштів на придбання зазначеної квартири за кошти [PERSON] . Водночас, суд не вбачає правових підстав для поширення режиму спільної сумісної власності подружжя на спірні земельні ділянки, й доходить висновку про те, що вони належали [PERSON] на праві особистої приватної власності з огляду на наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай у землі, який перебував у колективній власності КСП «Авангард», нині СТОВ «Нікомарівське», що знаходиться в с. Саханське Ширяївського району Одеської області розміром 9,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] ,, державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори 14.12.2004 р., реєстр. № 2554 (а.с. 16, т.1). Розпорядженням Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області № 554 від 15 серпня 2005 року із земель колективної власності КСП «Авангард» [PERSON] та [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 15,28 га. (а.с. 132, т.2). На підставі вказаного розпорядження 08.12.2005 р. [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю серії ЯБ № 439874 (а.с. 20, т.1). Розпорядженням Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області № 340 від 23 липня 2007 року із земель колективної власності КСП «Авангард» [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 5,59 га. (а.с. 133, т.2). На підставі вказаного розпорядження 23.06.2008 р. [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю серії ЯД № 966114 (а.с. 19, т.1). Враховуючи викладене, спірні земельні ділянки були набуті [PERSON] шляхом реалізації успадкованого після смерті її матері права на земельну частку (пай) та були особистою приватної власністю [PERSON] . Суд зауважує, що позовна вимога про визнання майна спільною сумісною власністю сторін не\~є ефективним способом захисту цивільного права, оскільки не призводить до усунення порушення прав позивача, належність спірного майна на праві спільної власності є лише обставиною, що підлягає доведенню при розгляді справи. Належним способом захисту права позивача на частку в спільному майні подружжя є вимога про визнання права власності на неї. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання спірного майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, до спадкової маси, що залишилась після смерті [PERSON] , входить частина спірного будинку за адресою [ADDRESS] , частина квартири за адресою [ADDRESS] , земельна ділянка площею 6,4216 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0563, земельна ділянка площею 6,4215 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0514. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Позивач 10.03.1952 р.н. має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті своєї дружини [PERSON] як непрацездатний вдівець. Позивач вважається непрацездатним в розумінні ст. 1241 ЦК України як такий, що набув право на пенсію за віком (ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). При цьому та обставина, що позивач фактично працював в АТ «Укрзалізниця» на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки з місця роботи (а.с. 100, т.2) не має правового значення для вирішення питання щодо наявності у позивача права на обов`язкову частку в спадщині. Враховуючи, що окрім позивача, наявні інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, до яких відносяться діти [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] , розмір обов`язкової частки позивача в спадщині після смерті його дружини [PERSON] складає 1/6 частину спадкового майна. Водночас суд частково погоджується з доводами сторони відповідача [PERSON] щодо зменшення розміру обов`язкової частки у спадщини позивача з урахуванням відносин між позивачем та спадковдавцем з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивача неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно його дружини [PERSON] , що підтверджується копіями постанов Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2018 року по справі № 521/7815/18 (а.с. 86, т.2.), від 12 липня 2018 року по справі № 521/11696/18 (а.с. 89, т.2), [PERSON] за життя двічі зверталась з позовом про розірвання шлюбу, що підтверджується копіями ухвал Малиновського районного суду м.Одеси від 02 липня 2008 року по справі № 2-5625/2008 (а.с. 94, т.2), від 10 липня 2018 року по справі № 521/11315/18 (а.с. 93, т.2), посилаючись в т.ч. на насильство з боку чоловіка, що підтверджується копією позовної заяви (а.с. 92). Факт систематичного вчинення фізичного насильства відносно своєї дружини підтверджено також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для зменшення обов`язкової частки позивача в спадщині після смерті його дружини [PERSON] вдвічі, тобто до 1/12 частки. Враховуючи викладене, за позивачем підлягає визнанню право власності на обов`язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] на: -1/12 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] : -1/12 частину квартири за адресою [ADDRESS] ; -1/12 частину земельної ділянки площею 6,4216 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0563; -1/12 частину земельної ділянки площею 6,4215 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0514. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати стягуються з відповідачів пропорційно до задоволеної частини вимог. Так, позивачем самостійно було визначено суму позову 3\~000\~000 грн. (а.с. 54, т.1). з наданих стороною позивача копій звітів про оцінку нерухомого майна, вбачається, що вартість спірного будинку за адресою [ADDRESS] , складає 743468 грн. 03 коп. (а.с. 177, т.1), вартість спірної квартири за адресою [ADDRESS] , складає 855\~357 грн. 67 коп. (а.с. 185, т.1). Документів на підтвердження вартості спірних земельних ділянок суду не надано. Враховуючи викладене, суд виходить з того, що вартість 2/3 частин спірного житлового будинку, право власності на які просив визнати за ним позивач (на частку в спільному майні та на 1/6 частку як на обов`язкову частку в спадщині) складає 495 645 грн. 35 коп. (743468 грн. 03 коп.* 2/3), вартість 2/3 частин спірної квартири за адресою [ADDRESS] складає 570\~238 грн. 45 коп. (855\~357 грн. 67 коп.*2/3), вартість 2/3 часток кожної земельної ділянки, враховуючи їх ідентичні характеристика, складає 967\~058 грн. 10 коп. ((3\~000\~000 грн. - 495 645 грн. 40 коп. - 570\~238 грн. 40 коп.)/2). За позивачем було визнано право власності на 7/12 часток спірного житлового будинку за адресою [ADDRESS] (на частку будинку як на частку в спільному майні подружжя та на 1/12 частину будинку як на обов`язкову частку в спадщині), на 7/12 часток спірної квартири за адресою [ADDRESS] (на частку квартири як на частку в спільному майні подружжя та на 1/12 частину квартири як на обов`язкову частку в спадщині), на 1/12 частину земельної ділянки площею 6,4216 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0563 (обов`язкова частка в спадщині); на 1/12 частину земельної ділянки площею 6,4215 га, що розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер ділянки: 5125485200:01:001:0514 (обов`язкова частка в спадщині). Таким чином, загальна вартість майна, право власності на яке визнано за позивачем, становить 1\~174 412 грн. 85 коп., в т.ч. -вартість 7/12 частин спірного будинку складає 433\~689 грн. 68 коп. (743468 грн. 03 коп.* 7/12); -вартість 7/12 частин спірної квартири складає 498\~958 грн. 64 коп. (855\~357 грн. 67 коп.*7/12); -вартість 1/12 частини кожної земельної ділянки складає 120 882 грн. 26 коп. (967\~058 грн. 10 коп./2*3/12). За розгляд судом позовних вимог майнового характеру позивачем був сплачений судовий збір в сумі 13\~420 грн. 00 коп. (а.с. 59, т.1). Таким чином, пропорційно до задоволеної частини вимог з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5253 грн. 54 коп. (13 420 грн. 00 коп./3 000 000грн. 00 коп.*1\~174 412 грн. 22 коп.). Також з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536 грн. 80 коп. (а.с. 60, т.1). Судовий збір, сплачений позивачем за розгляд позовної вимоги про визнання спірного майна об`єктом спільної сумісної власності в сумі 1073 грн. 60 коп. та за подання заяви про забезпечення доказів в сумі 536 грн. 80 коп. відноситься за рахунок позивача, оскільки судом було відмовлено в задоволенні позову в частині вимог про визнання спірного майна об`єктом спільної сумісної власності, та відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення доказів. Таким чином, загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів складає 5790 грн. 34 коп. (5253 грн. 54 коп. +536 грн. 80 коп.). Також, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2023 року по цивільній справі № 521/1949/23 шляхом заборони державному нотаріусу Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Михальовій Л.І. вчиняти дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] до винесення рішення по справі.

Outcome: partial