Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

11.03.2024 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно технічного паспорту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті матері позивача - [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS], 5/6 частини якого на підставі рішення суду належать померлій та її неповнолітньому сину, а інші 1/6 частина є власністю померлої на підставі договору купівлі продажу. Оскільки в рішенні суду не зазначені анкетні дані неповнолітнього сина, яким є позивач у справі, не має можливості оформити спадкові права після смерті матері в нотаріальному порядку. Після виконання вимог ст.187 ЦПК на підставі ухвали суду від 14.03.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Третя особа Дем`яненко В.О. також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки як нотаріус не знаходиться в правових відносинах з позивачем, в зв`язку з чим відсутня юридична зацікавленість в результатах вирішення справи судом. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.05.1961 райбюро ЗАГС м. Валки Харківської області, актовий запис №42. Рішенням народного суду Валківського району Харківської області від 14.12.1976 встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] . За життя на праві приватної власності йому належала частина спірного домоволодіння, друга половина - його дружині [PERSON] . Спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] - мати померлого, [PERSON] - дружина та їх неповнолітній син, кожному з них належить по 1/6 частині домоволодіння із частки, що належала помердому. Цим же рішенням за [PERSON] та її неповнолітнім сином, з урахуванням належної їй частки, визнано право власності на 5/6 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які належали померлому на підставі договору безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, а за [PERSON] - на іншу 1/6 частину цього домоволодіння. Рішення суду не оскаржено та вступило в законну силу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦК). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 04.03.1977 нотаріусом Валківської ДНК Пономаренко П.Г., реєстровий №238, [PERSON] продала [PERSON] 1/6 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.2022 Валківським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №615. Із інформаційної довідки КП «Валківське БТІ» №02-08/609 від 13.10.2023, Валківським міжміським БТІ в реєстровій книзі №21 за реєстровим №1909 за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: на 5/6 частин 12.01.1977 на підставі рішення народного суду Валківського району Харківської області від 14.12.1976 у справі №2-401,76р; на 1/6 частину 28.04.1977 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Валківською ДНК Харківської області 04.03.1977 за реєстровим №238. Зі змісту письмової консультації приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. №516/01-16 від 10.11.2023, після смерті [PERSON] 07.12.2022 заведена спадкова справа №125/2022. Позивач, як син спадкодавця, спадщину прийняв. Інших спадкоємців, передбачених ст.1261,1266 ЦК, немає. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебувала. Оформити спадкові права в нотаріальній конторі не можливо, оскільки в рішенні суду від 14.12.1976 не вказано ПІБ неповнолітнього сина, позивачу рекомендовано звернутися до суду. З наданої представником позивача виписки з домової книги, за адресою: [ADDRESS] постійно проживали [PERSON] - батько позивача, [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - баба позивача та сам позивач [PERSON] , місце проживання якого зареєстровано за вказаною адресою з дня народження [INFO] до сьогоднішнього дня, що підтверджується даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.01.2001 Валківським РВ УМВС України в Харківській області. Слід відзначити, що на час ухвалення рішення суду від 14.12.1976 позивач був неповнолітній, єдиний син спадкодавців [PERSON] та [PERSON] . Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За ст.101 ЦК в редакції 1963 року, яка діяла на час ухвалення рішення суду від 14.12.1976, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Право власності одного або кількох громадян з числа зазначених в частині другій цієї статті на частину будинку не позбавляє права інших з цих громадян мати у власності другу частину (частини) цього ж будинку. Відповідно до ст.529 цього Кодексу, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Зі змісту ст.11,14 ЦК в редакції 1963 року, здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов`язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. За неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди. Згідно ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Ст.325 ЦК передбачає, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. Право власності за ч.2 ст.328 ЦК набувається на підставах, що не заборонені законом та вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК). Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батьків, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, 1/6 якого він прийняв після смерті батька, але не оформив свої спадкові права, 5/6 - в порядку спадкування після смерті матері, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved