Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представник заявника - адвокат Целіков В.В., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] з березня 2017 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . В кінці листопада 2020 року [PERSON] завагітніла та [INFO] народила доньку [PERSON] . [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , однак у зв`язку з труднощами, пов`язаними з її утриманням та вихованням, припинив з [PERSON] сімейні стосунки і переїхав до іншого житла. 01 вересня 2021 року заявниця зареєструвала народження доньки у Торецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Ім`я та по батькові Дитини у Книзі реєстрації народжень було записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою її матері. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, окрім цього періодично надавав заявниці матеріальну допомогу на її утримання, і обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком. Однак [PERSON] не встиг цього зробити, оскільки з 24 лютого 2022 року перебував на військовій службі. У зв`язку з загрозою для життя внаслідок ведення бойових дій на сході України, [PERSON] змушена була евакуюватись та наразі перебуває разом з донькою у Німеччині. 18 жовтня 2022 року [PERSON] трагічно загинув виконуючи свій Конституційний обов`язок, щодо захисту Батьківщини від збройної агресії Російської Федерації. Ухвалою суду від 26.03.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Заявник [PERSON] в суді зазначила, що з [PERSON] проживала разом з 2017 року. За життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] . Він завжди піклувався про доньку, забезпечував її матеріально. [PERSON] мав намір зареєструвати в органах РАЦС себе як батька [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в суді пояснила, що проти заяви про встановлення батьківства не заперечує, зазначила, що її брат [PERSON] з 2017 року проживав разом з [PERSON] , в серпні 2021 року у них народилася донька [PERSON] . [PERSON] завжди визнавав себе батьком дитини. Вона особисто часто відвідувала [PERSON] та [PERSON] за місцем їх спільного проживання. [PERSON] піклувався про дитину, покупав необхідні речі тощо. Їй відомо, що інших чоловіків під час спільного проживання з [PERSON] у [PERSON] не було. Заінтересована особа Бахмутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 жовтня 2022 року виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №2260. Відповідно до свідоцтва про поховання № [NUMBER] , виданого СКП "Запорізька рітуальна служба", поховання [PERSON] відбулося 23.10.2022 року. Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, [PERSON] з 14.03.2022 року проходив військову службу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у м. Краматорськ Донецької області та відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державн реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, вбачається, що в графі "батько" вказано " [PERSON] ", відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. У своїй заяві та під час судового розгляду [PERSON] вказує, що із [PERSON] проживали разом з 2017 року однією сім`єю, після народження доньки [PERSON] визнавав себе батьком дитини, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема фотокартою із зображенням [PERSON] разом з [PERSON] та дитиною- [PERSON] , а також показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] знає з дитинства, оскільки підтримує дружні стосунки з її матір`ю [PERSON] . Їй відомо, що з 2017 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю. У 2021 році у них народилася донька [PERSON] . Вона часто бачила [PERSON] разом з дитиною. Також зазначила, що в період спільного проживання з [PERSON] . [PERSON] не мала стосунків з іншими чоловіками. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] та [PERSON] знає десь з 2017 року. Він проживав по сусідству з ними, тому йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю. Коли народилася дитина, то [PERSON] казав йому, що це його донька. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її донькою, яка з 2017 року проживала разом з [PERSON] однією сім`єю. В серпні 2021 у них народилася донька [PERSON] . Вона разом з [PERSON] забирали з пологового будинку [PERSON] з дитиною. [PERSON] завжди визнавав себе батьком дитини, він піклувався про неї, забезпечував матеріально, проводив з нею свій вільний час. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved