Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання, як дружини, у розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років; стягнути щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття. Рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 08 березня 2022 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у сторін є дитина: донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Враховуючи об`єктивну небезпеку для себе та дитини пов`язану з повномасштабною збройною агресією Російської федерації проти України, позивач 09 березня 2022 року виїхала за межі України, а 13 березня народила дитину у місті Кракові, Республіка Польща. Однак, як зазначає позивачка, на даний час позивач з відповідачем проживають окремо. Джерел доходу окрім соціальної допомоги від Польщі позивач не має. Вважає, зо відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, з якою проживає дитина, так як має постійне місце роботи - обіймає посаду тренера з навчання та розвитку персоналу департаменту розвитку ПАТ «Київстар», Київський кластер, знаходиться у працездатному віці, працює, інших стягнень по виконавчих документах не має. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року позовну заяву [PERSON] - залишено без руху. 05 травня 2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою Печерського районного суду від 08 травня 2023 відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 травня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання його дитини, але не погоджується з вказаною у позовній заяві, сумою стягнень, адже при розрахунку позивачем відповідної суми аліментів, не було враховано матеріальний стан відповідача, зокрема його виплати на утримання ще двох дітей від минулого шлюбу. 07 липня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 25 серпня 2023 року на адрес у суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі. 15 вересня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по суті справи. 13 листопада 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 14 листопада 2023 року на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, проте в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Крім того відповідач подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, просив задовольнити позов в частині стягнення з нього на користь дружини аліменти на утримання дитини в розмірі вказаному у позові, віншій частині вимог позову просив відмовити. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність інших учасників на підставі наявних в ній доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Матеріалами справи встановлено, що 08 березня 2022 року між сторонами було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 359. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб серії серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у позивача та відповідача народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом малолітня дитина проживає з позивачкем, що сторонами в ході розгляду не заперечувалось з огляду на зміст позовної заяви та визнання відповідачем цих обставин. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач проживає окремо та має можливість сплачувати аліменти, так як має постійне місце роботи. Судом встановлено, що відповідач відповідно до довідки від 01 листопада 2023 року № 609 виданої інспектором з кадрів Приватного акціонерного товариства «Київстар» з 20 січня 2021 року по цей час працює в ПрАТ «Київстар», посада: Фахівець з навчання та розвитку персоналу. Посадовий оклад становить 33 800,00 грн. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 21 листопада 2022 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що дитина сторін проживаює разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, до того ж, судом взято до уваги заяву відповідача в якій останній не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини у заявленому позивачем розмірі, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини - малотітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, суду надано відомості, що відповідач має ще двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2012 року та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 березня 2015 року. Крім того, в матеріалах справи міститься заява від [PERSON] від 22 травня 2023 року, посвідчена приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушок В.М., відповідно до змісту якої, судом встановлено, що [PERSON] з 26 грудня 2010 року по 24 травня 2021 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Так, [PERSON] підтвердила, що відповідач після розлучення, згідно усних домовленостей, регулярно, щомісячно надає кошти на утримання спільних дітей. Таким чином, судом встановлено, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, як дружини, у розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, суд вказує наступне. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, згідно ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ч. 2 ст. 75 СК України, визначено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, на яку позивач посилається у своєму позові, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Диспозиція ст. 84 СК України визначає, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). З урахуванням наведеного, а також тієї обставини, що у відповідача на утриманні перебувають двоє дітей, суд дійшов висновку, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Позивачем не надано доказів щодо наявності у відповідача додаткового доходу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини підлягає частковому задоволенню. Судовий збір суд розподіляє у відповідності до ст. 141-142 ЦПК України. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial