Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

11 грудня 2023 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Пасічник О.М. через систему «Електронний суд» звернулась до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області суму пенсії, виплаченої надміру, за період з 01.03.2019 по 31.08.2019 в сумі 12\~398,17 грн., а також сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 2147,20 грн. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25 грудня 2023 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя. 30 січня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя та автоматизованим розподілом судових справ між суддями цивільна справа розподілена й передана для розгляду по суті судді [PERSON] . Ухвалою судді від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. В обґрунтування позову представник Управління вказав, що на обліку в ГУ ПФУ перебував [PERSON] , [INFO] , який отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] звернувся із заявою до Управління з метою продовження строку виплати пенсії. Надав сканкопію довідки, видану навчальним закладом Національним університетом «Запорізька політехніка» від 09 вересня 2019, якою підтверджував, що він навчається за денною формою навчання, із зазначеним терміном навчання з 01.09.2018 по 19.01.2020. Відповідачу було продовжено строк виплати пенсії. Граничного віку для отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідач досяг 21.02.2019 року, отже у період з 01.03.2019 по 31.08.2019 пенсія йому виплачувалась безпідставно та сума переплати склала 12\~398,17 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу направлялося повідомлення про виникнення переплати пенсії та пропозицією повернення у добровільному порядку суми безпідставно отриманої ним пенсії за період з 01.03.2019 по 31.08.2019 в сумі 12\~398,17 грн. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представники позивача 23 квітня 2024 року [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст. 178 ч.8, 247 ч.2, 279, 280 ч.1, 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» з 09.04.2014 по 31.08.2019. Граничного віку для отримання пенсії відповідач досяг 21.02.2019 року, однак строк виплати пенсії відповідачу було продовжено Правовою підставою для продовження отримання пенсії по втраті годувальника був факт навчання на денній формі в Національному університеті «Запорізька політехніка» [PERSON] подав до управління заяву про продовження строку виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника, до якої було додано довідку №492 від 09.09.2019, видану Національним університетом «Запорізька політехніка», на підтвердження того, що відповідач навчається на денному відділенні, із зазначеним терміном навчання з 01.09.2018 по 19.01.2020. Як зазначає представник ГУ ПФУ у період з 01.03.2019 по 31.08.2019 пенсія відповідачу виплачувалась безпідставно і сума переплати склала 12\~398,17 грн. З метою\~досудового врегулювання\~спору [PERSON] \~направлялося повідомлення\~про виникнення\~переплати пенсії\~та пропозицією\~повернення у\~добровільному порядку\~суми безпідставно\~отриманої ним\~пенсії за\~період з\~01.03.2019\~по 31.08.2019\~в сумі\~12\~398,17\~грн., проте, як зазначено в позові, кошти на рахунок ГУ ПФУ в Запорізькій області повернуті не були. Обґрунтовуючи правомірність пред`явлення позову, позивач посилається на таке. Згідно ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Пунктом 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3) (далі Порядок) визначено, що переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Однак крім вказаного, суд також виходить і з того, що зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Окрім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі №404/4822/15-ц (провадження №14-55цс19) зазначено, що повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача. При цьому, надмірно виплачені суми пенсії мають стягуватися саме з їх набувача за наявності недобросовісності з його боку щодо набуття цих сум. Судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 12398,17\~гривень. Матеріали справи не містять жодних доказів наявності небодросовісності набувача або надання ним недостовірних даних. Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Запорізькій області до суду не надано доказів подання до органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення чи перерахунку пенсії відповідачу, а також допущення [PERSON] будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати та недобросовісного набуття останнім отриманих коштів у сумі 12398,17 гривень. За таких обставин, підстави для повернення надміру виплачених сум пенсій відсутні, а в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed