Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У квітні 2024 року позивач, через свого представника [PERSON] в підситемі «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 12 березня 2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через те, що на протязі останніх років стосунки у сімейному житті між ними поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Фактично сторони не проживають однією сім`єю вже тривалий час та не ведуть спільного господарства, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, 29 квітня 2024 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 29 квітня 2024 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12 березня 2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12 березня 2016 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 14). Сімейне життя не склалося через те, що на протязі останніх років стосунки у сімейному житті між ними поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Фактично сторони не проживають однією сім`єю вже тривалий час та не ведуть спільного господарства, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved