Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 16.03.2021 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1489816 від 16.03.2021 року. За умовами п.1.1 укладеного між позивачем та відповідачем Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 14 днів. Позивачем, в порядку, встановленому п.1.4 Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 7000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст.11,12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що приєднався до договору у письмовій формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору про споживчий кредит не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 21000,00 грн., з яких 7000,00 грн\~основний борг; 14000,00 грн.\~заборгованість по відсоткам; які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача направив суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подав. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 16.03.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 1489816, відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти в позику в сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у відповідності до п.1.2 Договору, в якому зазначено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. До позовної заяви долучена копія Анкети оферти, заповненої [PERSON] , де вказано його особисті дані, а саме, ПІП, серія та номер паспорту, РНОКПП, номер банківської карти, електронна пошта та номер мобільного телефону. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом ТОВ «Веллфін» № 60 від 30.12.2020 року. В Правилах зазначено, що вони є публічною пропозицією (офертою) в розумінні статей\~641,\~644 ЦК України\~на укладання договору про споживчий кредит на умовах, що встановлені товариством та застосовуються в разі подання фізичною особою-заявником заявки на сайті товариства за електронною адресою: creditup.com.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт). Згідно Правил, вони є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит. Відповідно до п.1.3. договору строк позики за цим договором складає 14 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 30.03.2021 року. Умовами п.1.5 договору позики передбаченого обов`язок відповідача сплатити на користь позивача проценти за користування позикою на наступних умовах: 1,8 процентів від суми позики, але не менше 50,00 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 договору. Згідно п.1.5.2. у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п.1.3. договору, нарахування процентів, встановлених п.1.5.1. договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч.2\~ст.625 ЦК України\~(проценти за понадстрокове користування позикою). Отже, нарахування процентів за користування позикою припиняється у день фактичного її повернення, незалежно від закінчення строку дії договору позики. Згідно інформаційної довідки № 75/03 від 04.03.2024 року, через платіжний сервіс «Platon» було проведено видачу позики відповідачу в розмірі 7000,00 грн. на банківську карту [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості станом на 04.03.2024 року, вона становить 21000,00 грн., з якої: 7\~000,00 грн. - основний борг та 14000,00 грн. - заборгованість по відсотках, що передбачено умовами договору. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Згідно із\~ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Згідно зі\~ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої\~статті 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму, укладеного між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] Договору про споживчий кредит № 1489816 від 16.03.2021 року. У вищезазначеному договорі зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями\~ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Веллфін» виконало свої обов`язки за Договором про споживчий кредит № 1489816 від 16.03.2021 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Веллфін» в загальному розмірі 21\~000,00 грн., з яких 7000,00 грн\~основний борг та 14\~000,00 грн. заборгованість по відсоткам. Враховуючи, що тіло кредиту відповідачем не погашено, розмір заборгованості підтверджено належними та допустимими доказами, а тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 7000,00 грн. підлягають до задоволення в повному обсязі. Що ж стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 14000,00 грн., то зазначені вимоги на переконання суду підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що умовами укладеного договору кредит № 1489816 від 16.03.2021 року встановлено, що строк позики складає 14 днів - до 30.03.2021 р., згідно графіку розрахунків який є невід`ємною частиною договору(а.с.21) розмір відсотків який підлягав до сплати сторонами договору було погоджено в сумі 1764 грн.(7000,00 грн. х 14 днів х 1,8%= 1764,00 грн.). В зв`язку із цим саме в цьому розмірі з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість по відсоткам. Із змісту наданого суду позивачем розрахунку(а.с.22-33) видно, що заборгованість по відсоткам нараховувалася позивачу відповідачем з 16.03.2021 р. по 05.07.2021 р. включно. Позовні вимоги про стягнення процентів після 31.03.2021 не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Із вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст.625 ЦКУкраїни позивач не звертався. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.536,610,612,626,629,638,639,1046-1049,

Outcome: partial