Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

18 березня 2024 року до суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката Кузнецової А.А. про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, а саме - витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000 грн., що понесені відповідачем на оплату правничої допомоги. В обґрунтування заяви представник відповідача вказує, що в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала справа №645/4780/23. 14.03.2024 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, відповідно до якого у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - відмовлено. При цьому, до закінчення судових дебатів у даній справі, представником відповідача було заявлено клопотання, що докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також про стягнення витрат на професійну правничу допомогу було наголошено представником відповідача і у відзиві на позовну заяву у розмірі 20 000 грн., а в подальшому в запереченнях (на відповідь на відзив) у зв`язку з затягуванням розгляду справи з боку позивача, подання клопотань про відкладення розгляду справи та умисне не отримання поштової кореспонденції, що призводили до відкладення розгляду справи, представником відповідача зазначено, що орієнтований попередній розмір судових витрат складає 40 000 грн. З огляду на викладене, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи №645/4780/23 у розмірі 40 000 грн. У поданій заяві запереченнях проти стягнення судових витрат сторона позивача просила відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правову допомогу, у зв`язку з їх необґрунтованістю та неспівмірністю. Позивач посилався на те, що витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги. Проте Договір про надання професійної правничої допомоги від 21.11.2023 р. та додаткова угода до нього від 23.01.2024 р. укладені між адвокатським об`єднанням «Мельник та партнери» та [PERSON] . Договору про надання професійної правничої допомоги між адвокатом Кузнецовою А.А. та клієнтом не укладалось, що тягне за собою необґрунтованість стягнення правової допомоги. Окрім того, стороною відповідача не надано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі перерахування коштів адвокату в розмірі 40000 грн. Також, попереднього розрахунку заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 40000 грн. представником відповідача надано не було, через що позивач був позбавлений можливості заперечувати проти судових витрат, оскільки вони не були заявлені, розраховані та підтверджені. Крім того, клопотання про відшкодування 40000 грн. на професійну правничу допомогу стороною відповідача до закінчення судових дебатів заявлено не було. 10.04.2024 р. до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, в яких остання посилалась на те, що матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Так розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Отже, неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України. Оскільки між [PERSON] та АО «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» за договором від 21.11.2023 р. та в подальшому укладанням додаткової угоди від 23.01.2024 р.було погоджено фіксований розмір за надання адвокатських послуг (правової допомоги) у розмірі 40 000 грн., то суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Крім того, вказала, що дані витрати є співмірними із ціною позову, оскільки позивач безпідставно намагався стягнути з відповідачки 312 757 грн., а заявлені адвокатські витрати складають 12% від ціни позову, а тому завищеності та неспівмірності не вбачається, а навпаки витрати на професійну правничу допомогу є мінімальними та неминучими, в порівняні з виконаною роботою адвоката, ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) з урахуванням витраченого часу на виконання робіт (наданих послуг) та подання процесуальних заяв з урахуванням останньої судової практики, які були досить змістовними та належно обґрунтованими. Щодо твердження позивача, що правова допомога надавалась адвокатом без наявних правових підстав, то вказала, що між [PERSON] та АО «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про надання професійної правничої допомоги, ордер від 21.11.2023 р. №1158953 також виданий АО «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» на адвоката Кузнецову А.А., рахунок та реквізити були надані клієнту за підписом, 20 000 грн. також сплачено на реквізити АО «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ», додаткова угода була підписана з АО «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ», а тому доводи позивача є безпідставними, оскільки АО «МЕЛЬНИК ТА ПАРТНЕРИ» в особі адвоката Кузнецової А.А. надана правова допомога відповідачу по справі, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. При цьому до закінчення судових дебатів як в усному, так і в письмовому порядку представником відповідача було заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Постійні подання безпідставних позовів [PERSON] до [PERSON] (справа №645/4780/23, справа №641/4510/23, справа №645/262/23, апеляційна скарга на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08.06.2023 № 621/212/23 про розірвання шлюбу між сторонами) є нічим іншим як психологічним тиском на [PERSON] та зловживанням процесуальними правами з боку [PERSON] , а тому у зв`язку із постійними ініціюваннями судових спорів позивачем, відповідач вимушена звертатись за професійною правничою допомогою, яку в даному випадку повинен відшкодувати [PERSON] в повному обсязі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони відповідача, підтримала вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення та просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Бондаренко Т.О. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви посилаючись на її необґрунтованість. Заслухавши думку сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~14.03.2024\~р.\~у задоволенні\~позову [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя\~-\~відмовлено. Як вбачається з відзиву на позовну заяву представника [PERSON] адвоката Кузнецової А.А., про наявність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. адвокатом було заявлено у вказаному відзиві. Окрім цього, адвокатом було повідомлено, що в цьому відзиві робиться заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Також, в подальшому в запереченнях (на відповідь на відзив) сторона відповідача зазначала про наявність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000 грн. та повідомляла про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З огляду на положення ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Із заявою про ухвалення додаткового рішення представник [PERSON] адвокат Кузнецова А.А. звернулась до суду 18 березня 2024 року та надала докази понесених судових витрат, тобто в межах строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ст. 270 ЦПК України. Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові-на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи вимоги сторони відповідача про ухвалення судом додаткового рішення у справі, суд виходить з наступного. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: partial