Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивач в березні 2024 року звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі\~ Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дії відділу ДВС м.Івано-Франківська протиправними щодо накладення арешту на нерухоме майно; зняти арешт накладений на нерухоме майно [PERSON] за постановою серії АА №361893 від 02.12.2004р. винесеної відділом ДВС м.Івано-Франківська. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач звернувся до нотаріуса для вчинення правочину про продаж належного йому нерухомого майна та дізнався про те, що накладена на все нерухоме майно заборона за постановою серії АА №361893 від 02.12.2004р. винесеної відділом ДВС м.Івано-Франківська. Звернувшись до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі\~ Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, йому повідомили, що виконавчі провадження за 2004 рік не збережені, зняти арешт з майна не є можливим, у скасуванні арешту відмовлено. Жодних зобов`язань ні перед ким немає. Позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач\~ в судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзив на позов не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач є власником квартири\~ в [ADDRESS] . Він звернувся до нотаріуса для вчинення правочину про продаж належного йому нерухомого майна та дізнався про те, що накладена на все нерухоме майно заборона за постановою серії АА №361893 від 02.12.2004р. винесеної відділом ДВС м.Івано-Франківська. Звернувшись до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі\~ Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, йому листом від 05.03.2024р. повідомили, що виконавчі провадження за 2004 рік не збережені, будь які записи про підстави внесення щодо арешту майна боржника [PERSON] відсутні,\~ зняти арешт з майна не є можливим, у скасуванні арешту відмовлено, роз`яснивши порядок звернення в судовому порядку щодо цього. Отже, самостійно скасувати арешт орган ДВС не взмозі. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження) це обмеження або заборона розпоряджатися нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). За вимогами ст.26,27 цього ж закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Оскільки наявність такого запису є обмеженням права позивача на нерухоме майно за нормами ст. 316, 317, 391 ЦК України щодо набуття, володіння та розпорядження відповідним майном, вимога зняти арешт наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження за постановою серії АА №361893 від 02.12.2004р. винесеної відділом ДВС м.Івано-Франківська підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Однак, стосовно вимоги про визнання дії відділу ДВС м.Івано-Франківська протиправними щодо накладення арешту на нерухоме майно, то така вимога не є доведеною перед судом, оскільки жодного підтвердження у зв`язку з яким саме виконавчим провадженням накладався арешт, а як наслідок чи дотримано було порядок такого накладення, позивач не надав доказів. Припущення не є доказом порушеної процедури щодо вчинення державним виконавцем дій у наявному на той час виконавчому провадженні. Тому дані вимоги не підлягають до задоволення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений\~ та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 316, 317, 391, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.1,2,26,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247 ЦПК України,

Outcome: partial