Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

25 березня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 28 березня 2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких вже є повнолітніми. Протягом останнього часу відносини між подружжям погіршилися, тривалий час вони живуть окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування, а тому позивач просить суд розірвати шлюб. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2024 року цивільну справу № 753/6090/24 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 29 березня 2024 року. 08 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 08 травня 2024 року на 10:00 год. 7 травня 2024 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила розгляд справи проводити у її відсутність. У судове засідання призначене на 08 травня 2024 року сторони не з`явилися, у позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи без виклику сторін. Враховуючи подані учасниками справи заяви, щодо можливості розгляду справи у їх відсутність, з огляду на те, що відповідачка подала відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку проводити розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проаналізувавши обставини справи у сукупності, суд доходить наступного висновку. Встановлено, що 28 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 485, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, долученої до позовної заяви, позивач та відповідач, зокрема, мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1278, (а.с. 11). 22 березня 2024 року між сторонами було укладено договір участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , 2008 року народження, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Король А.В. під номером 214 (а.с.13-14) Позивач у позовній заяві, зазначив що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, що також було підтверджено відповідачем у відзиві на позов. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частини перша статті 24 СК України). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, зважаючи на те, що судом встановлено, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, з огляду на те, що позивач та відповідач у своїх заявах зазначали, що примирення між ними неможливе, наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. На підставі положень статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн, а інша половина сплаченого судового збору повертається позивачу.

Outcome: approved