Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме: архівної довідки про трудовий стаж №437 від 14.06.2023 року та архівної довідки про трудовий стаж №435 від 14.06.2023 року, які видані трудовим архівом Гусятинської селищної ради. В обґрунтування заяви посилається на те, що він досяг пенсійного віку і звернувся із заявою в пенсійний фонд для призначення пенсії, до якої долучив архівні довідки про трудовий стаж. З метою отримання архівної довідки про зарплату, архівної довідки про трудовий стаж та архівної виписки за час роботи він звертався до трудового архіву Гусятинської селищної ради, де на підставі книги обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Україна», колгоспу «Росія», КСП «Увислівське», ТзОВ «Увислівське» с. Увисла Гусятинського району та ТзОВ «»Хлібороб» с. Увисла Гусятинського району за 1981-2000 років йому надано архівні довідки про трудовий стаж № 437 від 14 червня 2023 року та № 435 від 14 червня 2023 року. При огляді записів в довідках виявлені неточності у написанні його прізвища та по батькові, а саме, в архівній довідці про трудовий стаж № 437 від 14 червня 2023 року та довідці № 435 від 14 червня 2023 року прізвище « [PERSON] », а також вказано скорочення у написанні його по батькові як « [PERSON] .», « [PERSON] .», « [PERSON] .», « [PERSON] », « [PERSON] .», що викликає сумнів щодо належності цих офіційних документів йому, оскільки згідно паспорта та свідоцтва про народження його прізвище « [PERSON] » та по батькові зазначене як « [PERSON] ». Таким чином встановлення факту належності йому вищевказаних архівних довідок про трудовий стаж для нього має юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на отримання пенсії. 28 вересня 2023 року до суду надійшло заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій представник заінтересованої особи зазначив, що у заяві про встановлення факту не надано доказів, що архівні довідки, факт належності яких просить встановити заявник, належить саме заявнику. Також зазначив, що архівна довідка не є правовстановлюючим документом. Крім цього зазначив, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне йому для подальшого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Відтак, представник заінтересованої особи просить суд залишити заяву про встановлення факту без розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Козачок А. в судове засідання не з`явився, проте, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить розглядати справу на підставі норм чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , вона видана на ім`я « [PERSON] ». (а.с.6). Проте, як вбачається із архівної довідки про трудовий стаж №437 від 14 червня 2023 року, яка видана комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради», прізвище заявника зазначено « [PERSON] » та не зазначено повне по батькові заявника, а зазначено скорочення « [PERSON] .». (а.с.7). Також, як видно із архівної довідки про трудовий стаж №435 від 14 червня 2023 року, яка видана комунальною архівною установою « [INFO] », прізвище заявника зазначено « [PERSON] » та не зазначено повне по батькові заявника, а зазначено скорочення « [PERSON] .», « [PERSON] .», « [PERSON] », « [PERSON] .». (а.с.8). Відповідно до копії рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 28.07.2023 року, номер справи 192550007566, [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії. (а.с.10). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 25 червня 1963 року та паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 08 грудня 1999 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». (а.с.3-5). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~256\~ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№ 5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» на підставі п. 6 ст.\~273\~ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~серпня 1993\~року №\~637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] просить суд встановити факт належності йому вищезгаданих правовстановлюючих документів і встановлення цього факту заявнику необхідне для подальшого звернення за призначенням пенсії, адже наявні розбіжності у написанні прізвища та по батькові в архівних довідках та в паспорті [PERSON] .. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованими особами немає, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст.\~46\~Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища та по батькові заявника у правовстановлюючих документах, а тому, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved