Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У грудні 2016 року керівник Полтавської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішень про надання у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що проведеною перевіркою в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради встановлено порушення вимог\~Земельного Кодексу України\~при розпорядженні землями парку «Перемога» в м. Полтаві. За результатами розслідування кримінальної справи відносно засудженого завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища [PERSON] за ч.2\~ст.367 КК України\~доведено, що він упродовж 2009-2010 років незаконно погодив висновки проектів землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок на території заповідного парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парку «Перемога». Зокрема,\~ [PERSON] \~незаконно\~\~погоджено та передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться під об`єктом природно-заповідного фонду - заповідного парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парку «Перемога» в м.Полтаві. Прокурор просив визнати недійсним та скасувати: рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 23.12.2008 року №617, яким\~ [PERSON] \~надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради від 24.12.2008 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 23.12.2008 року №617,\~яким\~ [PERSON] \~надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 24.03.2009 року за №129, яким затверджено проект відведення та передано у власність\~ [PERSON] \~зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; рішення сесії Октябрської районної у м. Полтава ради від 26.03.2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрського районної у м. Полтава ради від 24.03.2009 року №129, яким затверджено проект відведення та передано у власність\~ [PERSON] \~зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсним Державний акт від 29.05.2009 року на право власності серії ЯИ №517559 на ім`я\~ [PERSON] на земельну ділянку, площею 1000 кв.м; зобов`язати\~ [PERSON] \~повернути до земель запасу Полтавської міської ради земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м., кадастровий номер номер 5310137000:15:017:0025, вартістю 109 877 гривень. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 26.02.2020 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03.11.2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 10.01.2018 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2020 року головуючим суддею визначено суддю Гольник Л.В. та ухвалою судді від 06.04.2020 вказану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.06.2021 року ухвалою суду зупинене провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку справи № 554/10517/16. 22.09.2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 14.12.2023 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. 30.04.2020 року від відповідача виконавчого комітету\~Шевченківської районної\~у м.\~Полтаві ради,\~ Шевченківської\~районної у\~м.\~Полтаві ради до суду надійшов відзив на позов прокурора, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві зазначили, що вважають справедливим та обґрунтованим висновок суду касаційної інстанції щодо того, що позов прокурора заявлено з пропуском строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Порушення права позивача було предметом судового розгляду в іншій судовій справі № 816/4424/13-а за адміністративним позовом першого заступника прокурора м. Полтави до Полтавської міської ради, треті особи: Управління культури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавський міський парк культури та відпочинку «Перемога» про скасування рішення, то прокурору було відомо про таке порушення ще на час звернення позивача з адміністративним позовом у зазначеній справі 27.07.2013 року. Проте позов подано лише у грудні 2016 року, тобто поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявили відповідачі у справі. 20.06.2013 року прокурор направив подання до Полтавської міської ради про усунення порушень вимог земельного законодавства, яке рішенням Полтавської міської ради від 12.07.2013 року було відхилене. Тобто вбачається, що прокурору достовірно стало відомо 20.06.2013 року про порушення прав територіальної громади. Позов прокурора також суперечить вимогам Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у сфері захисту прав власності від свавільного втручання з боку держави (т.3, а.с.196-201). У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 08.05.2020 року, прокурор наголошує на тому, що представник відвідачів прийшов до помилкового висновку, що початковим моментом перебігу позовної давності є дата звернення прокурора з адміністративним позовом у справі № 816/4424/13-а, а саме 27.07.2013 року. Проте жодних даних, що площа парку «Перемога» зменшена з метою надання земельних ділянок у приватну власність, зокрема і спірної земельної ділянки, на той час у прокурора не було. В ході перевірки та судового розгляду адміністративної справи прокуратурою не отримано доказів, які б свідчили про таку обізнаність прокурора. У спірних правовідносинах визначальним є обізнаність потенційного позивача саме про факт порушення його прав, а не інформованість про певні обставини щодо обліку майна чи його передачі. Про незаконність передачі земель прокурору стало відомо з моменту отримання висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи від 29.09.2014 року № 5630/10685, у ході якої за допомогою спеціального програмного забезпечення накладено межі спірної земельної ділянки на межі парку «Перемога». Таким чином, позов прокурора від 13.12.2016 року пред`явлено в межах строку позовної давності. Водночас, прокурор вважав, що відчуження обмежено оборотоздатних об`єктів за своєю природою є триваючим правопорушенням, а відтак трирічний строк позовної давності на дані спірні правовідносини не розповсюджується. Повернення в державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема особливим статусом земельної ділянки належністю її до земель природно-заповідного фонду. Прокурор в даному випадку звернувся із даним позовом в інтересах держави як самостійний позивач у зв`язку із відсутністю уповноваженого органу (т. 3, а.с.241-252). До суду 25.05.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, підготовлений її представником адвокатом Буглак В.В. Вказує, що відповідач [PERSON] не приймала участі у розгляді кримінальних та адміністративних справ, а тому обставини, які прокурор вказує як такі, що встановлені у цих рішеннях не можуть братися судом як такі, що мають преюдиційне значення. На даний час відсутні будь-які документи щодо визначення меж земельної ділянки площею 30,9 га для розміщення об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення парку пам`ятки садово-паркового мистецтва парку «Перемога», а також того, що саме спірна земельна ділянка розташована та належить до земель природно-заповідного фонду, а саме у визначений Законом України «Про природно-заповідний фонд України» спосіб. Участь прокурора у цьому спорі порушує принцип змагальності. Водночас прокурор під час подачі позовної заяви пропустив строк позовної давності (т. 4, а.с.33-37). У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 22.06.2020 року, прокурор вказує, що відповідачем помилково зроблено висновок про неналежність та недопустимість доказів, доданих прокурором до позовної заяви, а саме вироку Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015 року та постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року. У ході досудового розслідування кримінального провадження № 42014170010000001 від 25.01.2014 за ч. 2 ст. 367 КК України пред`явлено підозру завідуючому Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області Марченку В.Г. у тому, що він упродовж 2009-2010 років незаконно погодив висновки проектів землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок на території заповідного парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парку «Перемога». Досудовим розслідуванням установлено, що [PERSON] незаконно погодив відповідний висновок [PERSON] , унаслідок чого їй було незаконно безкоштовно передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м у [ADDRESS] , яка знаходить під об`єктом природно-заповідного фонду. Вироком Київського районного суд ум. Полтави від 23.04.2015 року у справі № 552/401/15-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначене відповідне покарання. Судом у вироку констатовано незаконність надання у власність 17 земельних ділянок громадянам на території парку «Перемога», які належать до земель природно-заповідного фонду. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 року у справі 816/4424/13-а визнано протиправним та скасоване рішення 16 сесії Полтавської міської ради 6 скликання від 08.12.2011 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та оформлення права постійного користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] ». Вказаним рішенням було встановлено факт створення парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк «Перемога» площею 30,9 га, належність зазначеної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, унаслідок чого рішення Полтавської міської ради від 08.12.2011 року є незаконним. Не відповідають дійсним обставини справи доводи відповідача про відсутність факту створення парку. Вважає, що прокурор правильно визначив склад сторін у справі, а також має процесуальні повноваження у ній. Прокурор заначив, що позов пред`явлено в межах строку позовної давності. Водночас вважає, що на вказані правовідносини строк позовної давності не розповсюджується (т. 4, а.с.80-90). Прокурор подав заперечення щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності (т.4, а.с.91-94). У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Прокурор просила суд врахувати правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду та повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Полтави. Вказувала, що відповідачами при першому розгляді справі у суді першої та другої інстанції було сплачено судовий збір, тому не потрібно стягувати суму судового збору. Водночас, прокуратурою було сплачено судовий збір за апеляційне оскарження ухвали суду, тому вказану суму у розмірі 2102 просила стягнути з відповідачів. У судовому засіданні позивач [PERSON] наголошувала, що вона категорично заперечує у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що при ухваленні постанови Великою Палатою Верховного суду були 2 окремі думки, в яких судді не погоджувалися з постановою Великої Палати. Вказувала, що строки позовної давності спливли. Просила застосувати строк позовної давності при вирішенні справи. Водночас стверджувала, що парк «Перемога» не має чітких меж і не зрозуміло як земельна ділянка, яка були виділена їй, стала відноситься до парку і пам`ятки природно-заповідного фонду. У парку відсутні жодні розпізнавальні знаки щодо того, що її земельна ділянку відноситься до природно-заповідного фонду і до парку «Перемога». У судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Шевченківської районної у м. Полтаві ради просила у задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати строк позовної давності. У судове засідання треті особи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до такого висновку. Вирішуючи позов по суті, суд здійснює цивільне судочинство відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 24.12.1970 року рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної ради депутатів трудящих № 555 затверджено та взято під охорону пам`ятки природи місцевого значення, згідно з додатком. До даного додатку входить парк «Перемога» (т. 1 а. с. 37-39). Рішенням Полтавської обласної ради № 453 від 22.11.1984 року «Про мережі територій і об`єктів природно заповідного фонду області згідно класифікації» парк «Перемога» віднесено до парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення на площі 30,9 га (т. 1 а.с. 180-184). У 2001 році ДП «Лубнигеодезія» на виконання договору № 4712 «Д» - 1П від 28.12.1999 року та додаткового договору № 4712 «Д»-1П від 01.11.2000 року на надання послуг по виготовленню планово-картографічних матеріалів районів Полтавської області з нанесенням територій та об`єктів природно-заповідного фонду, укладеного між Державним управленням екоресурсів в Полтавській області та Державним топографо-геодезичним підприємством «Лубнигеодезія», виконано планово-картографічний план парку-пам`ятці садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк Перемоги» площею 30,9 га. 27.05.2001 року Дирекцією міського парку культури та відпочинку взято на себе охоронне зобов`язання по забезпеченню режиму охорони та збереження парку пам`ятки садово паркового мистецтва парк «Перемога» відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської обласної ради депутатів трудящих №555 від 24.12.1970 року у межах м. Полтава, загальною площею 30,9 га (т. 1 а.с. 36). Рішенням виконавчого комітету Октябрської (нині Шевченківської) районної у м. Полтаві ради від 23.12.2008 року №617\~ [PERSON] \~надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т. 1 а.с. 19). Рішенням сесії Октябрської (нині Шевченківської) районної у м. Полтаві ради від 24.12.2008 року затверджено рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 23.12.2008 року №617,\~яким\~ [PERSON] \~надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. (т.1 а.с.136). Згідно висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки\~ [PERSON] \~погоджено проект землеустрою щодо відведення останній земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (т.1 а.с.149). Рішенням виконавчого комітету Октябрської (нині Шевченківської) районної у м.Полтаві ради від 24.03.2009 року за №129 затверджено проект відведення та передано у власність\~ [PERSON] \~зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. (т. 1 а.с. 20). Рішенням сесії Октябрської (нині Шевченківської) районної у м.Полтава ради від 26.03.2009 року затверджено рішення виконавчого комітету Октябрського районної у м. Полтава ради від 24.03.2009 року №129, яким затверджено проект відведення та передано у власність\~ [PERSON] \~зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 1000 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.137). 29.05.2009 року видано Державний акт на право власності серії ЯИ №517559 від 29.05.2009 року на ім`я\~ [PERSON] (т. 1 а.с.21). Відповідно до довідки КП Полтавський міський центр земельного кадастру, вказаній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5310137000:15:017:0025 (т.1 а.с. 35). Відповідно до Свідоцтва про шлюбу Серія [NUMBER] , виданого повторно 12.01.2021 року Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У позовній заяві прокурор посилався на результати проведеної перевірки, якою встановлені порушення вимог земельного законодавства при розпорядженні землями парку «Перемоги» в м.Полтаві. За наслідком цієї перевірки стало розслідування кримінального провадження відносно завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області Марченка В.Г. Останнього вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.07.2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.11.2015 року, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 367 КК України\~у тому, що він упродовж 2009-2010 років незаконно погодив проекти землеустрою щодо надання у власність 17 земельних ділянок, в тому числі і [PERSON] , на території заповідного парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення парк «Перемога»\~\~\~\~та призначено покарання (т. 1 а.с. 26-29). Винні дії засудженого [PERSON] щодо незаконного надання у власність земельних ділянок на території парку «Перемога» м. Полтави, в тому числі і [PERSON] , підтверджується\~\~також\~\~висновком комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5630/10685 від 29.09.2014 року про те, що 17 земельних ділянок, зокрема, по [ADDRESS] , розташовані в межах парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк перемоги». Основне цільове призначення (категорія) наданої у власність земельної ділянки по [ADDRESS] не змінювалося. Розроблені проекти землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки та технічна документація на земельну ділянку не відповідає вимогам\~Земельного кодексу України,\~Закону України «Про землеустрій»,\~Інструкції № 43,\~наказу Держкомстату від 05.11.1998 року № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми № № 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), ДСТУ 4163-2003 (т.1 а.с. 70-105). Рішенням Полтавської обласної ради депутатів трудящих від 20.06.1972 року парк «Перемога», що розташований в м. Полтаві, віднесено до категорії парків-пам`яток садово-паркового мистецтва та передано під охорону виконкому Полтавської міської ради. Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається ст. 45 ЗК України. Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Згідно з пунктами «а», «в» частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Частина 1 статті 150 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносить до особливо цінних земель, зокрема, землі природно-заповідного фонду. Земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України\~(частина друга статті 150 ЗК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).\~Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).\~Отже, за загальним правилом цивільні права, зокрема право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій. Враховуючи, що Верховна Рада України не погодила вилучення земельної ділянки на території парку-пам`ятника садово-паркового мистецтва місцевого значення «Перемога» у місті Полтаві із комунальної власності, право власності територіальної громади на цю ділянку не припинилося і до фізичних осіб-відповідачів не перейшло. Втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема і до парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, одним із яких є Парк «Перемога». У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор - позивачем в інтересах держави, зокрема і від імені територіальної громади як власника земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. За відсутності такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування у значній мірі може стати ілюзорним. Так само відсутність зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги (стаття 41 Конституції України), згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Таким чином суд при вирішенні даної справи застосовує правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 року у справі № 554/10517/16-ц та зазначає, що за обставин цієї справи, наявності суспільного інтересу у поверненні земельної ділянки територіальній громаді Полтави, зокрема підвищеного суспільного інтересу до збереження парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Перемога» як об`єкта природно-заповідного фонду, прокурор мав звернутися до суду для захисту відповідних публічних інтересів держави. Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» є порушенням права відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку, що узгоджується з іншою практикою судів. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний позов, який може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №\~653/1096/16-ц). Отже, спірна земельна ділянка розташована в межах парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Перемога», належала впродовж десятків років до виникнення спірних правовідносин і належить до земель природно-заповідного фонду. Земельна ділянка [PERSON] була оформлена неправомірно, оскільки вона знаходиться на території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Перемога» і взагалі не могла бути передана у приватну власність фізичній особі. За таких обставин, встановивши факт незаконності передачі спірної земельної ділянки із земель пам`ятки природи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради і сесій Октябрської районної у м. Полтаві ради про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, а також відведення і передання у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000 м.кв, [PERSON] . Як вбачається, рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради і Октябрської районної у м. Полтаві ради щодо спірної земельної ділянки підлягають скасуванню у судовому порядку, оскільки фактичні цими рішеннями було змінено цільове використанням землі, а саме з земель природо-заповідного фонду на землі громадської забудови. У зв`язку цим, суд приходить до висновку про необхідність скасування вказаних рішень щодо земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 1 000 м.кв., оскільки таке рішення буде ефективним способом захисту. При цьому, суд в силу положень\~ст. 21 ЦК України\~ приходить до висновку про\~визнання цих рішень органу місцевого самоврядування незаконними, а не недійсним, та їх скасування. Також, підлягає задоволенню вимога позивача про визнання недійсним Державного акту на право власності від 29.05.2009 року серії ЯИ №517559 на ім`я\~ [PERSON] \~на земельну ділянку, площею 1000 кв.м., оскільки вказаний документ був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 24.03.2009 року за № 129, яке визнано судом незаконним і скасовано. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.\~Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало заходів втручання у право мирного володіння майном. Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. У спорах стосовно земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункти «а» і «б» частини першої статті 91, пункти «а» і «б» частини першої статті 96 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України). Контроль за використанням земельної ділянки на території об`єкта природно-заповідного фонду згідно з її цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для територіальної громади міста Полтави зокрема, оскільки люди зацікавлені у збереженні парку-пам`ятки місцевого значення садово-паркового мистецтва «Перемога», що став об`єктом природно-заповідного фонду задовго до виникнення спірних правовідносин і на території якого заборонене житлове будівництво.\~Повернення територіальній громаді Полтави земельної ділянки переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цієї ділянки. З огляду на вищевказане у втручанні держави у право мирного володіння [PERSON] земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд на території об`єкта природно-заповідного фонду є легітимна мета контролю за використанням цієї ділянки за цільовим призначенням згідно із загальними інтересами. Право територіальної громади повернути земельну ділянку, яка знаходиться під об`єктами природно-заповідного фонду, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її передання на користь фізичної особи передбачене у чинному законодавстві України, приписи якого та практика їхнього застосування щодо повернення такої ділянки є доступними, чіткими та передбачуваними.\~Немає жодних підстав вважати, що [PERSON] не могла співвіднести чіткі законодавчі заборони з конкретним об`єктом на місцевості та власними діями. Розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності та добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). \~На переконання суду, за обставин цієї справи [PERSON] не могла не знати про те, що земельна ділянка знаходиться у межах Парку «Перемога», розміщеному у цьому місті. В силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак земельної ділянки, проявивши розумну обачність, вона могла і повинна була знати про те, що ця ділянка розташована у міському парку, який впродовж десятків років є об`єктом природно-заповідного фонду. Тому немає підстав вважати, що у спірній ситуації, мали місце недобросовісні дії лише боку органів місцевого самоврядування. Рішення суду про повернення земельної ділянки територіальній громаді з боку відповідача [PERSON] відповідатиме легітимній меті та дозволятиме її досягнути. Такий захід втручання у відповідне право є пропорційним цій меті. З огляду на викладене, суд приходить до висновку те, що прокурором доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги. Отже, суд приходить до висновку про їх задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та покладає їх на відповідачів.

Outcome: approved