Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

24.10.2023 року до суду надійшов позов, у якому позивач просить встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , а саме: - виділити [PERSON] у користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м.; - виділити [PERSON] у користування житлову кімнату площею 12,7 кв.м.; - залишити в загальному користуванні співвласників: кухню площею 8,4 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., коридор площею 10,5 кв.м., лоджію 8,2 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 31.10.2006 року № 3097 належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Квартира має дві житлові кімнати, загальна площа 51,4 кв.м., житлова 28,9 кв.м. Кімнату площею 16,2 кв.м. займає позивачка, кімнату площею 12,7 кв.м. - відповідачка. Відповідачка перешкоджає позивачці у користуванні квартирою, зокрема кімнатами загального користування, витрати по оплаті комунальних платежів позивачка несе самостійно. Тому, Позивач зазначає, що між співвласникам виник спір з приводу користування квартирою, і тому вона звернулась до суду з цим позовом, просить встановити порядок користування квартирою між співвласниками. Ухвалою суду від 31.10.2023 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 19.12.2023 року. 04.12.2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просила врахувати і виділити їй в користування також лоджію площею 3,9 кв.м. Заперечила факт створення позивачу перешкод у користуванні квартирою, у сплаті комунальних платежів приймає участь. 19.12.2023 року судовий розгляд не відбувся через технічні несправності обладнання, наступне засідання призначене на 08.02.2024 року. 08.02.2024 року судовий розгляд не відбувся через перебування судді у нарадчій кімнаті по іншій справі, наступне засідання призначене на 26.02.2024 року. 26.02.2024 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальній справі у складі колегії суддів, наступне засідання призначене на 09.04.2024 року. В судовому засіданні 09.04.2024 р. оголошено перерву до 07.05.2024 р. для надання позивачем оновленого технічного паспорту на квартиру. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача підтримала раніше висловлену у відзиві позицію. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності в рівних частках, тобто по частці, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.10.2006 р., видане на підставі розпорядження № 3097, належить квартира за адресою: [ADDRESS] Згідно з технічним паспортом станом на 02.05.2024 р., загальна площа квартири 58,9 кв.м., житлова площа 33,0 кв.м., квартира складається з двох житлових кімнат площею 16,2 кв.м. та 16,8 кв.м., коридор площею 10,7 кв.м., кухня площею 8,4 кв.м., вбиральня площею 0,9 кв.м. ванна площею 2,5 кв.м., лоджія площею 3,4 кв.м. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В силу ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли з приводу користування майном, що перебуває в спільній власності. Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Водночас, площі кімнат не є однаковими, позивач просить виділити їй кімнату площею 16,2 кв.м., у зв?язку з фактичним порядком користування, який склався між співвласниками. Відповідач з цього приводу заперечень не надала. За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників усунути непорозуміння в користуванні майном можливо шляхом визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном. Суд звертає увагу, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників у праві власності, а спрямоване на усунення непорозумінь щодо користування спільним майном. Позивач просить суд виділити кожному співвласнику в користування ізольовану житлову кімнату, а інші приміщення залишити в загальному користуванні. Заперечень щодо запропонованого позивачем порядку користування квартирою, до суду від відповідача не надійшло. Водночас, як було встановлено судом, у новому технічному паспорті уточнені площі кімнат і приміщень квартири, зокрема збільшено площу кімнати, яка раніше була площею 12,7 кв.м. на 16,8 кв.м. за рахунок об`єднання з лоджією. Тому, позов слід задовольнити частково, а саме виходячи із уточнених площ кімнат і приміщень, відповідно до оновленого технічного паспорту. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний позивачем варіант є прийнятним у даному випадку і не суперечить інтересам інших співвласників. Даний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-1500цс15, відповідно до якої первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. На підставі викладеного та

Outcome: partial