Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про визнання виконавчого напису № 185693, який вчинений 17.06.2021 про стягнення заборгованості у розмірі 19735,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, стягнути на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 2958,24 грн. та на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг адвокатського бюро у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 185693 від 17.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість в розмірі 19 735,00 грн., який мотивований тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 2733955 від 15.07.2019 укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Позивач вважає, що виконавчий напис є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинений без достатньої правової підстави, з порушенням норм законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють порядок і підстави для вчинення виконавчих написів нотаріуса. Відповідачем наданий відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволені позову та розглядати справу без участі представника відповідача. У своєму відзиві представник вважає позову заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 15 липня 2019р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем було укладено Кредитний договір № 2733955. 31.10.2019 між ТОВ "1БАНК" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 1/31/10, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "1БАНК" є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 2733955 від 15.07.2019. 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 185693, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 19735,00 грн. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається шляхом укладення договору. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, твердження Позивача, що він не має фінансових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки ним не укладались цивільно правові угоди з відповідачем, є хибними, надуманими та необґрунтованими, тому що заміна кредитора у зобов`язанні прямо передбачена законодавством, не впливає на характер, обсяг і порядок виконання позивачем своїх обов`язків, не погіршує становище позивача, не зачіпає його інтересів та здійснюється без його на те згоди. Щодо укладення кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису зазначено, що ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Щодо твердження Позивача, що приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не перевірив факту безспірності (наявності чи відсутності) спору щодо заборгованості, чим порушив вказані норми закону відповідач, вважає, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) Оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 185693, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 19735,00 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню та безпідставно набутих коштів, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача орієнтовно понесених позивачем судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги в сумі 5 000,00 грн. зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, тобто заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та безпідставно набутих коштів є шаблонним документом, підготовка якого не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, і не може вважатися складною юридичною роботою. Судова практика з питань визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та безпідставно набутих коштів у подібних правовідносинах є сталою. Отже, витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю виконаної роботи та непропорційними до предмета спору. Таким чином, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 5 000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а отже, суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., тобто в цій частині судових витрат Позивачу повинно бути однозначно відмовлено. Щодо позовних вимог позивача про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса в сумі 2958,24 грн., то вони є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивач не оскаржував жодних дій виконавця, так як якщо б вважав дані дії не законними, тоді б звернувся до суду чи виконавця про зупинення виконавчого провадження, оскарження дій виконавця; в тому числі і оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. Не оскаржуючи дії виконавця та не зупиняючи примусове виконання виконавчого провадження, позивач свідомо вибрав такий спосіб захисту та погашення наявної кредитної заборгованості в межах виконавчого провадження. Тому відсутні правові підстави, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами, а є витратами виконавчого провадження, так само як і суми стягнутої із позивача на користь відповідача в межах виконавчого провадження, оскільки відсутні чітки докази стягнутої суми. Отже, у позивача перед відповідачем була наявна заборгованість по кредитному договору, яка станом на сьогоднішній день так і є не погашеною. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у відзиві вказав про розгляд справи без участі представника. Приватний виконавець про дату судового засідання повідомлений. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За наявними в матеріалах справи доказами суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що визнання позову відповідачем у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 15.07.2019 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2733955. 31.10.2019 між ТОВ "1БАНК" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 1/31/10, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "1БАНК" є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 2733955 від 15.07.2019. 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, реєстровий № 185693, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість у розмірі 19735,00 грн. 03.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження № 66358740 з примусового виконання вказаного виконавчого напису за заявою ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». В рамках вказаного виконавчого провадження постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та іній доходи від 02.09.2021 звернено стягнення на доходи [PERSON] , яка отримує дохід у ТОВ «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН», у розмірі 20 % із заробітної плати до загальної суми боргу у розмірі 22177,50 грн., до якої входить мінімальні витрати, відповідно до постанови про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 469,00 грн. та основна винагорода приватного виконавця у розмірі 1973,50 грн.. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На виконання ч. 2 ст. 87 Закону Кабінетом Міністрів України постановою № 1172 від 29.06.1999 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. З огляду на викладене, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі вимоги законодавства встановлені, зокрема, для запобігання зловживань з боку кредитора, який не зазначає всіх обставин при зверненні до нотаріуса. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано частково незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме в частинах: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.", п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". З огляду на викладене вчинення виконавчого напису нотаріуса можливо лише на заборгованість за кредитним договором, який посвідчений нотаріально. Відповідно до пояснень представника позивача, наданими в позовній заяві, які не заперечувалися відповідачем, Договір не був посвідчений нотаріально. Таким чином суд установив, що виконавчий напис учинений з порушенням Переліку та ст. ст. 87, 88 Закону, оскільки згідно з діючим на день учинення Виконавчого напису законодавством Договір не входив до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який є вичерпним, а тому вчинення Виконавчого напису на заборгованість позивача, яка нарахована за Договором, є незаконним. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а також ураховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, а таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційному розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позову на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційному розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що в даному випадку позов було задоволено в повному, судовий збір у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути зі сторони відповідача на користь позивача, який сплачений при пред`явленні позову. При пред`явленні позову позивачем подана заява про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій. Таким чином, судовий збір підлягає стягнення з відповідача в дохід держави. Оскільки позовна заява подана у 2023 році, то розмір судового збору для юридичних осіб становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684,00 грн. Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також позивачем була подана заява про забезпечення позову, за подання якої його також звільнено від сплати судового збору. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивача звільнено від сплати судового збору, то судовий збір стягується з відповідача за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову (2684,00 грн. + 1342,00 грн.). Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., на підтвердження чого надано ордер на надання правничої правової допомоги від 27.09.2023, Свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 04.08.2021 та додаток до нього, ставки адвокатського гонорару, меморіальні ордери від 13.09.2021 та 06.08.2021 про сплату гонорару у загальному розмірі 3000,00 грн., Акт прийому-передачі наданих послуг від 29.09.2023 з детальний опис робіт (наданих послуг) на виконання умов договору про надання правової допомоги. За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, пов`язані з даною справою, у розмірі 3000,00 грн. є співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, підтверджені належними та допустимими доказами, яких в сукупності достатньо для підтвердження витрат на правову допомогу. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 2958,24 грн., на підтвердження чого долучено витяг з онлайн-сервісу Міністерства цифрової трансформації України «Дія» в межах виконавчого провадження № 66358740 від 03.08.2021 щодо стягнення з [PERSON] 2 958,24 грн., який суд не може прийняти як доказ і матеріали позовної заяви не містять доказів перерахування грошових коштів на рахунок відповідача ТОВ «ФК«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», оскільки відсутні документи на підтвердження такого перерахування державним виконавцем із зазначенням конкретного розміру перерахованих коштів. До того ж відсутні докази з чого складається стягнута з позивача сума, оскільки за постановою приватного виконавця з позивача стягнуто винагороду виконавця та витрати виконавчого провадження. Також вказану суму позивач просить стягнути на користь [PERSON] , але у позові відсутні обґрунтування стягнення цих коштів на користь іншої особи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, тому вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в частині визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, та частковому стягнення витрат на правову допомогу. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки судом позов задоволений і виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження, визнано таким, що не підлягає виконанню, то заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12.10.2023, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, підлягають скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: partial