Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Херсонський державний аграрно-економічний університет звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання освітніх послуг за договором № 10519 від 14.08.2017 року у розмірі 39295 грн 91 к., а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 14.08.2017 року між університетом та відповідачем було укладено договір № 10519 про надання освітньої послуги, відповідно до якого ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання в університеті до досягнення першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «Водні біоресурси та аквакультура». Відповідно до п. 14 договору відповідач зобов`язаний вносити оплату за навчання щосеместрово. Відповідача було зараховано на 1 курс університету на підставі наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 15.08.2017 року № 321/4. Позивачем обов`язки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі. Проте, оплата за навчання відповідачем не здійснювалась, в результаті чого утворився борг в сумі 26936 грн. Наказом Міністерства освіти і науки України від 14.02.2020 року № 210 ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» перейменовано у Херсонський державний аграрно-економічний університет (далі ХДАЕУ). Наказом від 22.01.2021 року № 21-ст відповідача було відраховано за порушення умов договору про надання освітніх послуг. Відповідачем не оплачено за період навчання 26936 грн. Невиконання відповідачем умов договору порушує права університету, у зв`язку з чим ХДАЕУ змушений звернутись до суду із вказаним позовом. З метою досудового врегулювання спору університетом відповідачу надіслано ряд листів-претензій: від 05.07.2021 року № 23/608, від 10.06.2021 року № 23/517 про добровільне погашення заборгованості, проте жодних дій щодо погашення заборгованості останнім не вчинено. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 39295 грн 91 к., з яких: сума боргу 26936 грн, інфляційне збільшення боргу 10657 грн 41 к, 3% річних 1702 грн 50 к. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що на невиконання умов договору як ним, так і виконавцем (ХДАУ) вплинули певні обставини та події. В період 2017-2018 років він звертався до ректора ХДАУ про переведення його зі спеціальності «Екологія» (освітній рівень бакалавр) на спеціальність «Лісове господарство» та відповіді на звернення не отримав. На його звернення до ХДАУ від 16.07.2021 року про результати його перебування на спеціальності «Екологія» (освітній рівень бакалавр) відповіді він не отримав. В період з 27.08.2018 року по 27.12.2019 року в ХДАУ він здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр, спеціальність «Екологія», освітня програма «Екологія», професійна кваліфікація «Експерт з екології». Незважаючи на вказані обставини, навчальний заклад безпідставно та не зрозуміло з яких причин, переводив його з року в рік та не відраховував після першого сесійного періоду. Від представника позивача адвоката Черевко Н.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача зазначає, що відповідач був обізнаний з тим, що він дійсно навчається в ХДАЕУ на контрактній формі навчання, так як сам зазначає про свої звернення щодо переводу на іншу спеціальність та звернень до державних органів з приводу оплати за його навчання. При цьому відповідач жодного разу не звертався до університету із заявою щодо його відрахування. Також представником позивача зазначено щодо переведення відповідача щороку на наступний курс, що відповідно до договору, університет має право не допустити одержувача до занять на строк до повного відшкодування заборгованості по оплаті та це являється правом ХДАЕУ та не є його обов`язком. Відповідно до документів, на яких наполягає відповідач, представник позивача зазначив, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, 01.08.2022 року всі будівлі та споруди ХДАЕУ в м. Херсон були захоплені окупантами та колаборантами, в зв`язку з чим значна частина документації та майна закладу знищена або викрадена. Надати будь-які інші докази університет не має можливості з незалежних від нього причин. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, на задоволенні позовної заяви наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністерства освіти і науки України від 14.02.2020 року № 210 ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» перейменовано у Херсонський державний аграрно-економічний університет (далі ХДАЕУ) (а.с. 10). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В судовому засіданні встановлено, що 14.08.2017 року між сторонами було укладено договір № 10519 про надання освітньої послуги, відповідно до якого ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання в університеті до досягнення першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «Екологія» (а.с. 11-12). Вказаним договором передбачено: розділ ІІІ п. 5 замовник зобов`язаний: 1)своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором; 2)здійснювати оплату за навчання із розрахунку плати за навчальний рік або за повний цикл навчання своєчасно, відповідно до п. 11 цього договору. Розділ V Плата за надання освітніх послуг та порядок розрахунків: п. 9 розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це замовника; п. 10 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 36000 гривень за 5 курсів; п. 11 замовник вносить плату щосеместрово, не пізніше ніж за 10 днів до початку кожного навчального року або семестру; п. 12 перший внесок до договору має бути здійснений протягом 10 (десяти) банківських днів з дня оформлення договору; п. 13 плата за наступні періоди навчання вноситься на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше ніж за 10 днів до початку кожного навчального року або семестру. Розділ 6 відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань: п. 14 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору, сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором; п. 19 за порушення строків оплати, визначених п. 10.1 даного договору більш ніж на один календарний місяць, виконавець має право не допустити одержувача до занять здачі залікової/або екзаменаційної сесії на строк, до повного відшкодування замовником заборгованості по оплаті та пені. Розділ 7 розірвання договору. п. 20 договір розривається: 1) за згодою сторін; 2) у разі неможливості виконання стороною договору своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором щодо освітньої послуги, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до договору; 3) у разі у разі ліквідації юридичної особи замовника або виконавця, якщо не визначений правонаступник; 4) у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством; 5) за рішенням суду в разі систематичного порушення або невиконання однією із сторін умов договору. Відповідача було зараховано на 1 курс університету на підставі наказу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 15.08.2017 року № 321/4. Позивач обов`язки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконав у повному обсязі, а саме надав можливість здійснити навчання відповідача в зазначеному університеті до досягнення першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю «Екологія», що передбачалось договором № 10519 від 14.08.2017 року. Проте, відповідач свої зобов`язання з оплати за навчання не виконав, в результаті чого утворився борг в сумі 26936 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 13) Відповідно до наказу від 22.01.2021 року № 21-ст відповідача було відраховано за порушення умов договору про надання освітніх послуг з 22.01.2021 року, якого було зараховано на навчання за кошти фізичних та юридичних осіб. Підстава: службова записка головного бухгалтера (а.с. 15). Враховуючи те, що позивач виконав умови договору з надання освітніх послуг, а відповідач не виконав свої зобов`язання з їх оплати, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором. При цьому, доводи відповідача про те, що у зв`язку з його не оплатою за договором після першого сесійного періоду позивач переводив його з року в рік та не відрахував його суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до договору, укладеного між сторонами, позивач міг не допускати відповідача до здачі заліків, проте це не є обов`язком позивача. Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивач повинен був перевести, але не перевів його зі спеціальності «Екологія» на спеціальність «Лісове господарство», оскільки доказів узгодження між сторонами вказаного переводу суду не надано, а укладений сторонами договір надання освітніх послуг цього не передбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З копії диплома магістра [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що у 2019 році він закінчив Державний вищий навчальний заклад «Херсонський державний аграрний університет» здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр, спеціальність «Екологія» освітня програма «Екологія» (а.с. 34 зворот). Виходячи з положень ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідач з власної волі підписав 14.08.2017 року договір № 10519 та при зміні обставин (отримання диплому магістр за спеціальністю «Екологія»), міг скористатись своїм правом та розірвати вказаний договір, проте цього не зробив. Належних доказів неможливості невиконання договору відповідачем надано не було. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційного збільшення та 3% річних слід зазначити наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовній заяві позивачем наведено розрахунок суми інфляційного збільшення боргу та 3% річних станом на 01.03.2023 року, які становлять: інфляційні втрати 10657,41 грн, 3% річних 1702 грн 50 к. (а.с. 3-4). Відповідно до ч. 15 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Відповідно до ч. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Згідно Указу\~Президента України\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~(Указ\~затверджено Законом\~№ 2102-IX\~від 24.02.2022),\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану » введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану продовжено з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до зазначеного, нараховані платежі за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином,\~нараховані суми\~інфляційного збільшення\~боргу у\~розмірі 10657\~грн 41\~к.\~та 3%\~річних у\~розмірі 1702\~грн 50\~к. не підлягають врахуванню при задоволенні позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 319 від 20.03.2023 року (а.с. 7), позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1839 грн 79 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 26936 грн х 2684 грн/39295 грн 91 к.) При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У постанові ВСУ від 01.03.2017 року у справі № 6-152цс17 зроблено настпений висновок, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).\~Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Згідно з посвідченням серії [NUMBER] , виданим 21.04.2015 року, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати \~ зі сплати судового збору, понесені позивачем, мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Outcome: partial