Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона, [PERSON] , перебуває в шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що вона, відповідач та їхній син зареєстровані за однією адресою, однак, відповідач з ними не проживає більше двох років, жодної участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підтвердження тієї обставини, що відповідач з ними не проживає, надає копію акта депутата Бучанської міської ради про встановлення факту проживання від 21.02.2024. Всупереч батьківським обов`язкам, боржник не приймає участі у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Вказала, що між заявником та боржником на момент пред`явлення цієї заяви не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Крім того вказала, що вона зверталася до Ірпінського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із відповідача. Заява була зареєстрована в суді 20.12.2023 (справа №367/10414/23), однак ухвалою суду від 08.01.2024 у видачі судового наказу відмовлено у зв`язку з тим, що до заяви не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт спільного проживання дитини разом із заявником. Водночас, вищевикладене свідчить, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, тому відповідно до приписів ст. 191 Сімейного кодексу України маю право вимагати стягнення аліментів з 20.12.2023 року. На підставі викладеного просила, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 20.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 12 березня 2024 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача, в якій просила справу № 367/2263/24 розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відправкою судових повісток, та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», відзиву на позовну заяву не подавав. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 липня 2015 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що 22 липня 2015 року складено відповідний актовий запис № 329, та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 22 липня 2015 року.(а.с.4) Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 липня 2015 року, сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 337, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню з 11 березня 2024 року. Позивачем в позовній заяві заявлено позовну вимогу щодо стягнення аліментів за минулий період з 20.12.2023, обґрунтовуючи заявлену вимогу зазначено, що вона зверталась до Ірпінського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із відповідача, та заява була зареєстрована в суді 20.12.2023 (справа №367/10414/23), однак ухвалою суду від 08.01.2024 у видачі судового наказу відмовлено у зв`язку з тим, що до заяви не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт спільного проживання дитини разом із заявником. Відповідно до частини другої статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивач на обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, не надала докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, і не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. А тому в задоволені позову в частині стягнення аліментів за минулий час - слід відмовити. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, те що відповідач працездатна особа, та з урахуванням інтересів неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 11.03.2024 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, а саме до [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial