Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2023 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ММТ Плюс» про захист прав споживачів шляхом визнання дії протиправними та стягнення моральної шкоди було відмовлено. 14.12.2023 до суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «ММТ Плюс» - адвоката Грицаєнко О.П. про ухвалення додаткового рішення, у якій вона просить стягнути з відповідача на користь відповідача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення - за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Питання про розподіл судових витрат під час винесення рішення судом не вирішено. Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що орієнтовний розрахунок судових витрат за надання правової (правничої) допомоги складає 4 000,00 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За нормами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До відзиву на позовну заяву представником відповідача було надано Договір № 02/09-23 від 17.10.2023, укладеного між відповідачем ТОВ «ММТ Плюс» та АО «ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС», Акт про надання послуг від 23.10.2023 № 23/10-2023-1А, рахунок від 17.10.2023 № 17/10-2023-1Р, платіжну інструкцію № 1731 від 18.10.2023, виписку з рахунку, виписку з рахунку АО «ДЖІ ЕН ЕС ПАРТНЕРС», відповідно до яких відповідачем було сплачено 4 000,00 грн на правничу допомогу. Отже, стороною відповідача документально доведено, що розмір витрат, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи, становить 4 000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Зважаючи на наявність доказів вартості понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, враховуючи, що рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача, наявні підстави для задоволення заяви. Отже, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved