Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 08.03.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у майні подружжя. В обгрунтування вимог зазначила, що з 21.06.2019 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.09.2021. За час шлюбу 03.06.2020 сторони на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS] , що є спільним майном подружжя, однак право власності на квартиру оформлене на відповідача [PERSON] . У зв`язку з розірванням шлюбу із відповідачем, просить визнати за нею право власності на частину квартири. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Позиція сторони відповідача. Відповідач [PERSON] позов визнав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 08.03.2024 позивач звернулась до суду з даним позовом. 11.03.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив провадження в справі та призначив до розгляду у спрощеному провадженні на 17.04.2024. 16.04.2024 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням військової служби та перебуванням у відрядженні в зоні ведення бойових дій. Розгляд справи відкладено на узгоджену із сторонами дату 08.05.2024. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Між сторонами виникли правовідносини щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2019 по 21.09.2021, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 03.06.2020 під час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Оскільки квартира є однокімнатною та, відповідно, неподільною, після розірвання шлюбу із відповідачем, позивач має намір оформити своє право на частку у нерухомому майні, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~Встановлені обставини підтверджуються даними паспорта позивачки, довідки про реєстрацію її місця проживання, копією свідоцтва про шлюб сторін, рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 21.09.2021 в справі про розірвання шлюбу, договором купівлі-продажу квартири, витягом про реєстрацію права власності на квартиру, довідкою про вартість квартири. Норми права, які застосував суд. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1,4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~ \~Мотиви та висновки суду. Дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити Судом встановлено, що спірна квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу між сторонами [PERSON] та [PERSON] , а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки у якій є рівними, відповідно до положень статті\~60, частини першої статті\~70 СК України. Належність вказаного майна до особистої приватної власності [PERSON] не доведено, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, не спростована. Позивач є співвласником квартири, оскільки вона перебуває у спільній сумісній власності колишнього подружжя. Відповідач визнав\~позов,\~не спростував\~презумпцію спільності\~права власності\~подружжя на\~спірне нерухоме\~майно,\~що з\~урахуванням встановлених\~обставин і\~доказів,\~які підтверджують\~спільність набутого\~під час\~шлюбу майна\~є підставою\~для визначення\~частки позивачки\~у праві\~спільної сумісної\~власності. Розподіл судових витрат. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 2215,80 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що зазначено у відповідній письмовій заяві, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в розмірі 1107,90 грн (2215,80 грн.:100%х50%). Решта судового збору в розмірі 1107,90 грн підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved