Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

У квітні 2024 року заявники, через свого представника - [PERSON] , звернулись до суду з заявою, в якій просять суд встановити факт того, що [INFO] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна (тимчасово окупована територія України) народилась дитина чоловічої статі громадянин України [PERSON] , матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , а батьком громадянин України [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог вказали, що 08.02.2019 вони уклали шлюб, який було зареєстровано Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №39. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Видані при народженні дитини документи, відповідно до діючого законодавства України, є недійсними і не створюють жодних юридичних наслідків, однак зазначені у них відомості об`єктивно і достовірно підтверджують факт народження дитини заявника, саме на тимчасового окупованій території України. Тож, станом на сьогодні у заявників відсутні документи, які дозволяють зареєструвати народження дітей згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про народження дитини, встановленого Україною зразка. Встановлення факту народження необхідно батькам для отримання свідоцтва про народження дитини, встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, а підставою для державної реєстрації актів цивільного стану в даному випадку є відповідне рішення суду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2024 відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання, призначене на 09.04.2024, заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися. Представник заявників у заяві розгляд справи провести за її відсутності та відсутності заявників. Представник заінтересованої особи надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, додатково зазначено, що заперечень не мають. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] є громадянкою України, народилася [INFO] у с. Дем`янівка Сімферопольського району Автономної Республіки Крим Україна, що підтверджується копією паспорту № [NUMBER] , виданого 14.09.2018 органом 6512, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу, прізвище чоловіка « [PERSON] », прізвище дружини « [PERSON] ». Згідно копії паспорту № [NUMBER] , виданого14.09.2018 органом 6512, [PERSON] є громадянином України, народився [INFO] у с. Кримська роза Білогірського району Автономної Республіки Крим Україна, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що 08.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №39. Як вбачається з копії медичного документу - виписного епікризу від 20.07.2021 виданий ГБУЗ РК «Сімферопольська ЦБР», 17.07.2021 « [PERSON] » (російською) у пологовому будинку м. Сімферополь народила дитину чоловічої статті , вагою 3290 грамів. При цьому, у вказаному епікризі про народження не вказано повне ім`я, по батькові та число, місяць, рік народження особи, яка народила дитину. Крім того, до матеріалів справи додано копію свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.08.2021 виданого окупаційною владою в Автономній Республіці Крим. Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 13.08.2021, виданого 99100023 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (незаконним органом, що діє на тимчасово окупованій території України), « [PERSON] » (російською) народився [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, про що 13.08.2021 складено актовий запис про народження №110219910002300703004. Батьком дитини зазначено « [PERSON] » (російською), матір`ю дитини зазначено « [PERSON] » (російською). Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пункт 7 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За загальними правилами частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно [PERSON] та [PERSON] для державної реєстрації народження дитини. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно частини першої статті 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у визначених Законом випадках підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтями 133,135 СК України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з пунктом 14 розділу III Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них. Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. З наданого заявниками свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №39, вбачається, що після реєстрації між ними шлюбу, прізвище дружини залишилось « [PERSON] ». Жодних доказів на підтвердження того, що в період з 08.02.2019 по теперішній час [PERSON] , громадянка України, [INFO] , змінювала прізвище матеріали справи не містять. Згідно з частиною першою статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. З копії виписного епікризу від 20.07.2021 виданого ГБУЗ РК «Сімферопольська ЦБР», яка знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що [INFO] « [PERSON] » (російською) у пологовому будинку м. Сімферополь народила дитину чоловічої статті , вагою 3290 грамів. При цьому, у вказаному епікризі про народження не вказано повне ім`я по батькові та число, місяць, рік народження особи, яка народила дитину. Тобто прізвище матері дитини записано як « [PERSON] » (російською). В свідоцтві про народження серія [NUMBER] від 13.08.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи, матір`ю « [PERSON] » (російською), [INFO] , зазначено « [PERSON] » (російською). Документи, що підтверджують факт народження дитини, а саме копії виписного епікризу від 20.07.2021 виданого ГБУЗ РК «Сімферопольська ЦБР», та свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.08.2021, виданого 99100023 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто органами, які є нелегітимними установами на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків відповідно до статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом не доведено факт того, що дитину - [PERSON] , народила саме [PERSON] , громадянка України, [INFO] , оскільки в виписному епікризі зазначено інше прізвище « [PERSON] » (російською), та взагалі не зазначено повне ім`я по батькові та число, місяць, рік народження особи, яка народила дитину. У наданому заявниками свідоцтві про народження матір`ю дитини записана « [PERSON] » (російською), при цьому в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження зміни [PERSON] , громадянко України, [INFO] , прізвища на « [PERSON] ». Крім того, в паспорті № [NUMBER] , виданому 14.09.2018 органом 6512, прізвище заявника [PERSON] вказано як « [PERSON] ». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії - не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Задоволення ж заяви, у викладеній редакції, неможливе, оскільки за загальними приписами цивільного та сімейного законодавства України захист порушеного права та його відновлення можливе лише за умови доведеності цього права. Відповідно до статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Згідно статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі і народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верхвоного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що відомості про дитину та її матір, зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в копії виписного епікризу про народження, суд позбавлений можливості встановити заявлений факт, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06.06.2018 по справі № 758/2671/17 провадження № 61-25701св18. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed