Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що 20 вересня 2020 року по вул. Живова-Шептицького в м. Тернополі сталася ДТП з вини водія [PERSON] , який керуючи автомобілем «Renault Kango», державний реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв наїзд на транспортний засіб «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~\\ В результаті ДТП автомобілю «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , завдані значні технічні пошкодження. Відповідно до висновку спеціаліста № 1384 від 10 листопада 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 173 635,64 грн. Однак за цей час відповідач не відшкодував матеріальної шкоди. За проведення оцінки автомобіля позивач за власні кошти заплатив експерту 1\~700,00 грн, а за відправлення повідомлення відповідачу про день та час проведення експертного дослідження ним сплачено 212,20 грн, які слід стягнути з [PERSON] \~ \~ \~ \~\ Діями відповідача [PERSON] завдано моральні, фізичні і психічні страждання, що виразились в сильних душевних переживаннях, постійно перебуваю в подавленому стані, він не можу експлуатувати автомобіль для потреб сім`ї (на утриманні має двоє малолітніх дітей), автомобіль протягом трьох років і в даний час не відновлений, так як на його відновлення в позивача немає коштів, також погіршились його стосунки з знайомими, родичами і в сім`ї. Відповідач не те, що не відшкодував [PERSON] ні копійки шкоди, навіть не вибачився, коли позивач його бачить він насміхається над ним, говорить що взагалі нічого відшкодовувати не буде. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в 100\~000,00 грн. За встановлених обставин, позивач просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 175 547,84 грн та 100\~000,00 грн моральної шкоди. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/17497/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 23 січня 2024 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог в якій повідомив суд про те, що після вчинення ДТП 22 вересня 2020 року він звернувся з повідомленням та заявою до страхової групи «ТАС», про що отримав відповідь від 04 січня 2021 року за № 00010/9121 та отримав від останньої часткове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 95 146,24 грн, що підтверджується листом про зарахування вказаної суми від 05 січня 2021 року. В первісній позовній заяві [PERSON] зазначена сума відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля відповідно до висновку спеціаліста № 1384 від 10 листопада 2020 року в сумі 173\~635,64\~грн. В зв`язку з тим, що страховою компанією позивачу частково відшкодована матеріальна шкода, що складає розмір страхового відшкодування в сумі 95 146,24 грн, до стягнення підлягає 78\~489,40 грн (173 635,64 грн 95 146,24 грн). Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] на відшкодування завданої матеріальної шкоди 97\~058,44 грн (95\~146,24 грн + 1\~700,00 грн + 212,20 грн), 100\~000,00 грн моральної шкоди та судовий збір в сумі 2\~775,50 грн. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 04 березня 2024 року без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі № 607/17497/23 закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Федчишин Г. С. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 22 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до голови правління АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленням про ДТП 20 вересня 2020 року о 22:20 год. в м. Тернополі по вул. Шептицького перехрестя з вул. Живова, за участі автомобілів «Renault Kango», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Особа на яку складено протокол про адміністративне правопорушення - [PERSON] . Постановою Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 13\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~607/17234/20\~ [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП.\~Судом встановлено,\~що громадянин\~ [PERSON] \~20\~вересня 2020\~року о\~22\~год.\~22\~хв.\~в м.\~Тернополі по\~вул.\~Живова-Шептицького,\~керуючи транспортним\~засобом «Renault Kango», державний номерний знак [NUMBER] , порушив ПДР України, що призвело до пошкодження автомобілів «Renault Kango», державний номерний знак [NUMBER] , та «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , а саме: не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, на перехресті нерівнозначних доріг, де світлофор знаходиться в режимі жовтого миготливого світла, рухаючись другорядною дорогою по вул. Шептицького, не надав дорогу транспортному засобу Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі вул. Живова, в результаті чого відбулося зіткнення. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом\~звіту №\~1384\~про визначення\~вартості матеріального\~збитку,\~завданого власнику\~автомобіля Citroen Berlingo, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] 02-10 листопада 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen Berlingo, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 29 жовтня 2020 року становить 126\~913,32 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen Berlingo, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування ПДВ і з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні (Свр), складає: 173\~635,64 грн. Згідно акту прийому-передачі виконаної роботи від 16 листопада 2020 року, складеного між СОД ФОП [PERSON] та [PERSON] , останніми погоджено, що роботу виконано, вартість проведення звіту №\~1384\~про визначення\~вартості матеріального\~збитку,\~завданого власнику\~автомобіля Citroen Berlingo, реєстраційний номер [NUMBER] , визначено у розмірі 1\~700,00 грн. 23 жовтня 2020 року [PERSON] надсилав [PERSON] електронне повідомлення про дату, час та місце проведення огляду автомобіля Citroen Berlingo, [NUMBER] , вартість якого згідно фіскального чеку ТД АТ «Укрпошта» складає суму 212,20 грн (ПН 215600426655). 05 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до голови правління АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про страхове відшкодування, просив направити повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до змісту повідомлення ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» від 04 січня 2021 року № 00010/9121, належна [PERSON] сума страхового відшкодування 95\~624,36 грн буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування 05 січня 2021 року [PERSON] отримав від АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 95\~146,24 грн, згідно договору № AP85730623062 від 25 серпня 2020 року, що підтверджується інформацією про зарахування. За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей\~1187, 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно із частинами другою, п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені\~статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог\~статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у спірних правовідносинах, обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] \~20\~вересня 2020\~року \~о 22\~год.\~22\~хв.\~в м.\~Тернополі по\~вул.\~Живова-Шептицького,\~керуючи транспортним\~засобом «Renault Kango», державний номерний знак [NUMBER] , порушив ПДР України, що призвело до пошкодження автомобілів «Renault Kango», державний номерний знак [NUMBER] , та «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , а саме: не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, на перехресті нерівнозначних доріг, де світлофор знаходиться в режимі жовтого миготливого світла, рухаючись другорядною дорогою по вул. Шептицького, не надав дорогу транспортному засобу Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головні дорозі вул. Живова, в результаті чого відбулося зіткнення. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України. Ці обставини підтверджені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від від 13 жовтня 2020 року у справі № 607/17234/20. Отож, вищевказаними рішеннями суду була встановлена невідповідність дій\~ [PERSON] . Правилам дорожнього руху, а тому відповідно до вимог\~статті 1188 ЦК України\~завдана відповідачем шкода підлягає відшкодуванню на користь позивача. Водночас, первинним у виниклих між сторонами спірних правовідносинах є встановлення розміру завданої шкоди. За змістом ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільноправова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 указаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньотранспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільноправова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 05 січня 2021 року [PERSON] отримав від АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування в розмірі 95\~146,24 грн, згідно договору № AP85730623062 від 25 серпня 2020 року, що підтверджується інформацією про зарахування. Розмір виплаченої суми відповідає ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, на що покликається сторона позивача, і така позиція не спростована відповідачем [PERSON] Покладання обов`язку з відшкодування шкоди\~у межах страхового відшкодування\~на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту\~страхування цивільно-правової відповідальності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №\~755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року, розмежувавши інститути регресу та суброгації. Отож, АТ «СГ «ТАС» виконало свій обов`язок з виплати страхової суми в розмірі, що є вичерпною відповідальністю страховика. На час вирішення спору транспортний «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , не відремонтовано, що представник позивача повідомляв у судовому засіданні, а відтак з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення різниця між сумою завданого матеріального збитку та розміром виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільноправової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільноправової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причиннонаслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14ц, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним. Оскільки позивач [PERSON] на час звернення з позовом до суду не відремонтував належний йому транспортний засіб, а тому в користь позивача з відповідача підлягає до стягнення матеріальна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі\~78\~489,40\~грн (173\~635,64\~грн (вартість\~матеріалів і\~робіт,\~необхідних для\~її відновлення\~у майбутньому)\~-95\~146,24 грн (розмір виплаченого страхового відшкодування)). В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача, суд виходить з того, що до дня ДТП 20 вересня 2020 року у користуванні позивача [PERSON] , перебував транспортний засіб «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] . А відтак враховуючи погодні умови (пору року, коли мало місце ДТП) і перебування на утриманні [PERSON] двох малолітніх дітей, про що він зазначив у позовній заяві, позбавлення права користування автомобілем, який на даний час не відремонтовано, завдало негативних емоцій та переживань позивачу і, в свою чергу, призвело до душевних страждань, порушення його звичного способу життя. Отож, враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд доходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 834,89 грн (78\~489,40 + 5\~000,00 * 2\~755,48 : 275\~547,84), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на проведення звіту № 1384 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen Berlingo, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] 02-10 листопада 2020 року, то суд їх вважає необґрунтованими, адже акт прийому-передачі виконаних робіт підтверджує те, що роботу виконано та договірну ціну такої роботи, однак не вказує на те, шо [PERSON] сплатив суб`єкту оціночної діяльності грошові кошти. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера тощо\~(лист\~МФУ від 16.02.2017 №31-11410-06-5/4339\~про роз`яснення щодо особливостей застосування первинних документів в бухгалтерському обліку). З приводу стягнення витрат за повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення огляду автомобіля Citroen Berlingo, [NUMBER] , вартість якого згідно фіскального чеку ТД АТ «Укрпошта» складає суму 212,20 грн ( ПН 215600426655), то суд також виснував, що сторона позивача не обґрунтувала необхідність стягнення цих витрат. Згідно вимог п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи\~та оцінки\~колісних транспортних\~засобів,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~24\~листопада 2003\~року №\~145/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Отже, наведене положення не вимагає обов`язкової участі винуватця ДТП під час проведення огляду і стороною позивача не було обґрунтовано необхідність пристуності [PERSON] при проведенні такого огляду для того, щоб суд дійшов до висновку, що такі витрати є необхідними та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial