Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 18.05.2021 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 255736730. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти тест договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 148 від 25.08.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 255736730. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21844,58 грн., з яких 7277,05 грн. - сума заборгованості по основному боргу та 14567,53 грн. - сума заборгованості за відсотками, які позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2023 року справа була передана на розгляд до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 26.12.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.3 Ухвалою від 27.03.2024 року було витребувано від Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, адреса для кореспонденції: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, електронна адреса: info@privatbank.ua): - інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 18 травня 2021 року; - інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - інформацію про надходження грошових коштів: 18 травня 2021 року - 2000 грн., 14 червня 2021 року - 1000 грн., 18 червня 2021року - 1000 грн., 23 червня 2021 року - 400 грн., 09 липня 2021 року - 1500 грн., 09 липня 2021 року - 1000 грн., 16 липня 2021 року - 1000 грн., 20 липня 2021 року - 100 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 02.02.2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем не надано доказів щодо отримання ним грошових коштів, оскільки кредитних договорів з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» він не укладав. Вказує, що долучений кредитний договір не містить його підпису. Щодо переходу прав вимоги вказує, що договір факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено за довго до кредитного договору. Доказів, які б підтвердили перехід прав вимоги позивачем надано не було. Представник позивача 13.02.2024 року подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив задовольнити позов повністю. На обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що відповідач уклав кредитний договір шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. У наявності первинних документів, які б свідчили про отримання відповідачем коштів не має. Щодо відступлення права вимоги вказує, що 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти тест договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 148 від 25.08.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 255736730. В подальшому, 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 20102022, за яким вони набули право грошової вимоги, а тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.05.2021 року відповідач уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 255736730, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8000 грн. строком на 12 днів, що підтверджується паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» та договором кредитної лінії № 255736730 (а.с. 6-9). Пунктом 1.3 Договору визначено, що кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 2000 грн одразу після укладення договору. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти тест договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 148 від 25.08.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 255736730 (а.с. 10-12, 70-71) 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників (а.с. 13-15). Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року (а.с. 72-73), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21844,58 грн., з яких 7277,05 грн. - сума заборгованості по основному боргу та 14567,53 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). Довідкою № 20.01.0.0.0/7-240415/19734 від 15.04.2024 року (а.с. 86), на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] . Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 18.05.2021 року по 20.07.2021 року (а.с. 87-88), на картку відповідача було здійснено зарахування переказу на картку у розмірі 2000 грн. 18.05.2021 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав своїх обов`язків за кредитними договорами №255736730 від 18.05.2021 року, внаслідок чого утворилась загальна заборгованість у розмірі 21844,58 грн., внаслідок чого позивач звернувся до суду. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України, встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до обставин викладених відповідачем у відзиві на позов щодо того, що він не підписував кредитний договір та не отримував грошові кошти, оскільки, згідно виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 18.05.2021 року по 20.07.2021 року (а.с. 87-88), на картку відповідача здійснювались зарахування грошових переказів. Враховуючи вищевикладене, ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень та які були досліджені у судовому засіданні, згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки укладені відповідачем кредитні договори відповідають вимогам закону, сума заборгованості підтверджена документально, сторонами були погоджені істотні умови кредитного договору, відповідачем не виконувались умови кредитного договору №255736730 від 18.05.2021 року, відповідачем не надано доказів на спростування заявлених позовних вимог. Тому є підстави для стягнення заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами з відповідача у заявленому позивачем розмірі. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволенню позовних вимог. На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України,

Outcome: approved