Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач вказує, що 14 квітня 2021 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу «Мехзагін № 2», загальною площею 815.1 кв.м, який розташований по [ADDRESS] , та складається з «майстерні літера «А», адміністративної будівлі - літера «Б», склад запчастин - літера «В», навісу, який позначено літерою «Е», колодязю, який позначено - «№1», електроліній, які позначено - «№ІІІ», дороги, яку позначено - «№ІV». Вона виконала всі вимоги, сплатила кошти за майновий комплекс, відповідач передала їй вказаний комплекс. Однак, відповідач отримавши кошти, не з`являється до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майнового комплексу, з зв`язку з чим вона не взмозі реалізувати своє право власності на вказаний майновий комплекс. Тому, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу майнового комплексу «Мехзагін № 2» та визнати за нею право власності на майновий комплекс «Мехзагін № 2», загальною площе. 815.1 кв.м, який розташований по [ADDRESS] . Позивач надав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю і просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні (а.с. 23). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із технічного паспорту, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення Любашівського районного суду Одеської області від 12 січня 2018 року видно, що майновий комплекс «Мехзагін № 2» який розташований по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 4-8). Майновий комплекс «Мехзагін № 2» складається з «майстерні літера «А», адміністративної будівлі - літера «Б», склад запчастин - літера «В», навісу, який позначено літерою «Е», колодязю, який позначено - «№1», електроліній, які позначено - «№ІІІ», дороги, яку позначено - «№ІV»Одеської обл.. З листа приватного нотаріуса № 49/01-16 від 08.04.2024 року видно, що договір купівлі-продажу майнового комплексу між [PERSON] , та [PERSON] неможливо нотаріально посвідчити, так як [PERSON] , не з`явилась в нотаріальну контору для підписання договору (а.с. 11). Із розписки, написаної власноручно [PERSON] , 14 квітня 2021 року видно, що вона отримала грошові кошти від [PERSON] , за продаж майнового комплексу «Мехзагін № 2» та зобов`язалась зявитись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу (а.с. 12). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи з наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимоги про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним заявлені на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України та мотивовані домовленістю сторін щодо усіх істотних умов договору, повним виконанням договору зі сторони позивача, виконанням зі сторони відповідача та неможливістю його нотаріальної посвідчення через відсутність первинних документів про право власності. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З наданої суду розписки видно, що [PERSON] продала, а позивач [PERSON] купила майновий комплекс «Мехзагін № 2» який розташований по [ADDRESS] . Розрахунок проведено повністю (а.с. 10, 24). З листа приватного нотаріуса № 49/01-16 від 08.04.2024 року видно, що договір купівлі-продажу майнового комплексу між [PERSON] , та [PERSON] неможливо нотаріально посвідчити, так як [PERSON] не з`явилась в нотаріальну контору для підписання договору (а.с. 11). Положенням ч. 1-2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що сторони фактично уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, виконали його умови, у зв`язку із чим є підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: approved