Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 11 квітня 2024 року адвокат АО «Галицька правнича група» Слободян Валентин Степанович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Радехівської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] , [PERSON] не звернувся у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування Заповіту від спадкодавця - [PERSON] , складеного на його користь, адже спадкова справа після смерті спадкодавця - [PERSON] не заводилася, а тому відповідно не були здійсненні повідомлення та виклики спадкоємців за заповітом. Про наявність заповіту від спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] дізнався від ТОВ «Родючий Лан», оскільки це господарство (підприємство) використовує (обробляє) вищезазначені земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] . Шукаючи спадкоємців померлої [PERSON] для прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове майно, в тому числі на земельні ділянки, які обробляє це Підприємство, останнім було виявлено, що незадовго до своєї смерті [PERSON] склала 1 (один) заповіт на користь свого внука [PERSON] , про що останньому не було відомо. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З цих підстав, сторона позивача просить суд: визначити для [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (а. с. 3 - 11). Відповідач Радехівська міська рада визнала позов у повному обсязі (а. с. 40). Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 15 квітня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а. с. 59 - 60). Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 39). Представник відповідача Радехівської міської ради подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без його участі (а. с. 40). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] померла баба позивача - [PERSON] у віці 83 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №100, що видно зі Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18.11.2019 Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області (а. с. 24). Із Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 18 лютого 1987 року, виданого Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області, видно, що [PERSON] народився [INFO] в с. Оглядів Радехівського району Львівської області, про що 18 лютого 1987 року був складений відповідний актовий запис №3. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 23). Відповідно до Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 17 травня 1986 року, виданого Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) уклали шлюб 17 травня 1986 року, про що зроблено відповідний актовий запис №4. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - [PERSON] та дружині [PERSON] (а. с. 13). Зі Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 9 квітня 1968 року, виданого Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області, видно, що [PERSON] народилася [INFO] , в с. Оглядів Радехівського району Львівської області, про що 9 квітня 1966 року був складений відповідний актовий запис №22. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16). З огляду на зазначені вище документи, [PERSON] є для [PERSON] бабусею. Відповідно до довідки № 422 від 17.06.2022, виданої старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівської міської ради Львівської області, [PERSON] до дня смерті, [INFO] , дійсно була зареєстрована на [ADDRESS] . Разом з померлою зареєстрованих осіб немає. За даними старости сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівської міської ради від імені померлої заповіт посвідчувався виконкомом Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області 30.01.2007 за реєстровим №15 (а. с. 14). Із Заповіту від 30 січня 2007 року, складеного в селі Оглядів Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 15 секретарем виконкому Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області Дубенською О.Р., видно, що [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своєму внукові [PERSON] - 1987 р.н. (а. с. 15). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №76130850 від 07.03.2024, виданої приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу Львівської області Луців І.П., зазначений вище Заповіт (номер у спадковому реєстрі 44240121) є чинний, тобто не є скасований (а. с. 17). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді такого майна: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7808 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Червоноградського району Львівської області, що належали їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036479, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7971 від 16 березня 2000 року (а. с. 19 - 20); житловий будинок [ADDRESS] , який належить до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , свідоцтво про право власності на будівлі видане на основі рішення Радехівського райвиконкому №150 від 17.08.1989 та записано в реєстрову книгу під № 117 від 15.10.1989 (а. с. 14). З Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76130866 від 07.03.2024, виданого приватним нотаріусом Луців І.П., видно, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , - не заводилися та не видавалися, тобто за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 18). Відповідно до листа-відмови №31/01-16 від 07.03.2024 приватного нотаріуса Луців Ірини Пилипівни видно, що відкрити спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , немає підстав, так як відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, який [PERSON] пропустив (а. с. 21). Про наявність заповіту від спадкодавця [PERSON] , позивач [PERSON] дізнався від ТОВ «Родючий Лан», оскільки це господарство (підприємство) використовує (обробляє) вищезазначені земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] . Шукаючи спадкоємців померлої [PERSON] для прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове майно, в тому числі на земельні ділянки, які обробляє це Підприємство, останнім було виявлено, що [PERSON] склала 1 (один) заповіт на користь свого внука [PERSON] , про що йому не було відомо. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому на підставі ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачем строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відсутністю у нього зареєстрованого місця проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, застосовуються норми Цивільного кодексу України (ЦК України). Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судами) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 3 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Таким чином, необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на його користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 серпня 2022 року (справа №655/525/20, провадження №61-15493св21). Так, Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась й, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем, спадкова справа не заводилась за місцем відкриття спадщини і належних доказів, які б підтверджували обізнаність позивача про існування заповіту, в матеріалах справи немає, отже необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на його користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене, врахувавши також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, тому правомірно просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат. На підставі ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved