Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, Мотовилівського старостинського округу, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О., у якому просить встановити факт, що вона з червня 2012 року проживала з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] у квартирі [ADDRESS] та факт прийняття спадщини померлою [PERSON] після смерті своїх дітей [PERSON] і [PERSON] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона однією сім`єю проживала у квартирі [ADDRESS] з [PERSON] у період з червня 2012 року і до дня її смерті, вони були сусідами. В цій же квартирі проживали діти [PERSON] - син [PERSON] , який помер [INFO] , та дочка [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] ставилася до неї як до своєї онуки, оскільки у неї не було рідних онуків, а тому запропонувала їй проживати у своїй квартирі, так як знала про її скрутну ситуацію, що вона з великої багатодітної родини, і всі вони проживають в одній квартирі (13 родичів). Вона допомагала по господарству [PERSON] , купувала продукти, готувала їжу, прибирала, сплачувала житлово-комунальні послуги, займалась дрібним ремонтом у квартирі. Коли [PERSON] хворіла, вона доглядала за нею, виконувала рекомендації лікарів, купувала необхідні ліки. У свою чергу [PERSON] також вела з нею спільний побут, вони мали стосовно одна одної взаємні права та обов`язки. [INFO] [PERSON] померла, похованням якої займалася вона та її рідні. За життя [PERSON] поховала своїх дітей - сина та дочку, які не перебували у шлюбах та дітей не мали, з чоловіком [PERSON] вона розлучилась. [PERSON] була зареєстрована та проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] , власниками цієї квартири в рівних частках були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] за життя успадкувала майно, що належало її дітям, зокрема належні дітям частки квартири, але не встигла оформити право власності на ці частини квартири. Заяву про відмову від спадщини [PERSON] не подавала, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після своїх дітей. Також у власності спадкодавця [PERSON] перебуває садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка [NUMBER] га на території Червономотовилівської сільради, СТ «Вишняки». 13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. (далі - приватний нотаріус КМНО Похитайло О.О.) на підставі поданої нею заяви про прийняття спадщини заведено спадкову справу, як спадкоємця за законом четвертої черги. 22.01.2018 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Листом від 23.01.2018 року приватний нотаріус КМНО Похитайло О.О. повідомила, що нотаріальну дію - видачу свідоцтва про право на спадщину, нею відкладено на підставі статті 42 Закону України «Про нотаріат» і запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Необхідність наявності вказаного юридичного факту полягає в тому, що лише за умови його встановлення судом вона зможе вступити у спадкові правовідносини як єдиний спадкоємець, а саме спадкоємець четвертої черги спадкування за законом, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.08.2022 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження (а.с. 47-48). 29.09.2022 року до суду від представника Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якій просять відмовити у задоволенні позову, оскільки він є безпідставним та таким, що не ґрунтується на належних доказах. Додані позивачем докази не доводять та не встановлюють юридичного факту щодо проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю з червня. Покази свідків можуть підтвердити лише те, що вони були знайомі, але не підтверджують реальних сімейних відносин, чеки надані позивачем на сплату комунальних послуг датовані тільки кінцем 2017 року, а тому не підтверджують факту постійного проживання протягом п`яти років. Отже вважають, що [PERSON] не доведено систематичного ведення з [PERSON] спільного господарства та прийняття участі у спільних витрат, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї у період з червня 2012 року по [INFO] (а.с. 52-58 т.1). 07.10.2022 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій просять ухвалити рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Письмові докази надані позивачем в сукупності із показаннями свідків підтверджують наявність спільного проживання позивача та спадкодавця, а також факт ведення спільного господарства, витрат, як на купівлю речей у квартирі, так і ліків, а також дрібний ремонт квартири у період з 2012 року по 2017 рік, тому твердження відповідача є безпідставними та не відповідають дійсності (а.с. 67-72 т.1). 21.10.2022 року до суду від представника Київської міської ради надійшли заперечення на позовну заяву, у яких просять прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вважають їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на належних доказах (а.с. 97-101 т.1). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2022 року визначеного головуючого суддю Кириленко Т.В. (а.с. 44-45 т. 1). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2023 року № 113 призначено повторний автоматизований розподіл справи (а.с. 125 т.1). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 126-127 т.1). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2023 року прийнято до провадження та розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 128 т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.11.2023 року викликано свідків та витребувано докази у справі (а.с. 166-167 т.1). 24.11.20203 року до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. надійшла копія спадкової справи, заведена після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 180-237 т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.02.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 25-26 т. 2). В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позов, оскільки вони надали всі докази проживання однією сім`єю, позивач доглядала за [PERSON] та проживала з нею більше 5 років. Київська міська рада свого представника у судове засідання не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, направили до суду заяву, у якій просили відмовити у задоволенні позову, справу розглядати без їх участі, однак вказаний документ не містить електронного цифрового підпису (а.с. 148-149 т.1). Мотовилівський старостинський округ свого представника до суду не направили, надіслали лист, у якому просили розглядати справу без їх участі, заперечень проти позову не мають (а.с. 46 т. 2). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. в судове засідання не з`явилась, направила до суду лист, у якому просила розглядати справу у її відсутність, ухвалити рішення на розсуд суду (а.с. 179 т. 1). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2017 року (а.с. 22 т. 1). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № витягу 49470665 (а.с. 16 т.1). Квартира за адресою: [ADDRESS] в рівних частках належала [PERSON] та її дітям - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 18.06.2004 року Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією № 1280 (а.с. 216 т. 1). Відповідно інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» КВ - 2021 № 15079 від 01.06.2021 року кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 221 т.1). [PERSON] за життя заповіту не склала (а.с. 187 т.1), інших спадкоємців, крім заявниці немає, оскільки її син [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2017 року), а її дочка [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2017 року) (а.с. 23, 24 т.1). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 12.09.1973 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.09.1973 року (а.с. 26). 13.10.2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса КМНО Похитайло О.О. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 181 т.1), однак нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відкладено у зв`язку з тим, що заявником не надано доказів для підтвердження факту прийняття спадщини померлою [PERSON] після смерті її дітей: сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] і [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 17 т. 1). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м.Києва №с 6912601 від 02.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 193 т.1). Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 49470196 №49470206 та № 49470225, № 49470231 спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти на спадкові договори після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились та не видавались (а.с. 208-211 т.1). З метою оформлення прав на спадкове майно виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] . На підтвердження обставин проживання [PERSON] з червня 2012 року разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , нею зокрема, надано копії: листа Київської місцевої прокуратури № 8 м.Києва про не заперечення щодо видачі тіла [PERSON] [PERSON] , абонентської книжки для розрахунку за електроенергію, водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, газу, опалення з квитанціями, щодо оплати послуг, накладної № 14-00 14.06. на придбання ритуальних товарів та послуг, товарних чеків на придбання побутових та лікарських засобів, акту здачі приймання робіт (надання послуг) за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили постійне проживання [PERSON] з червня 2012 року разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та пояснили, що [PERSON] (позивач) дійсно проживала з бабою [PERSON] станом на 2021 рік, ще в квартирі проживали син та дочка баби та дочка [PERSON] . Діти баби [PERSON] померли - [PERSON] у 2017 році, а [PERSON] у 2014 році. Коли діти баби [PERSON] ( [PERSON] ) померли, то [PERSON] піклувалась про неї, доглядала, ходила купляти продукти та господарювала. Також судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 25.02.2021 року у порядку окремого провадження, яке постановою Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року залишено без змін, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з червня 2012 року по час відкриття спадщини, а саме до [INFO] у квартирі [ADDRESS] та встановлено факт прийняття спадщини померлою [PERSON] після смерті своїх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2-4, 5-9 т.2). Постановою Верховного Суду від 16.06.2022 року рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25.02.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду (а.с. 10-23 т.2). Вказаною постановою Верховного Суду встановлено, що «... [PERSON] з червня 2012 року проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] " (а.с.15 т.2). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.1220 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Частиною 3 ст.1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" , якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. За змістом ст.ст. 76 - 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, надані [PERSON] на підтвердження своїх вимог та досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними. Оцінивши їх достатність, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією родиною за адресою у квартирі [ADDRESS] у період з червня 2012 року і до часу відкриття спадщини, що вони протягом цього часу вели спільне господарство, несли спільні витрати для налаштування спільного побуту, мали взаємні права та спільні обов`язки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на день їх смерті були зареєстровані та проживали разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , а тому фактично [PERSON] прийняла спадщину після смерті своїх дітей. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України Київська міська рада не надала суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved