Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «ГОЛОС», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначається, що 23.01.2021 року на сайті щоденної онлайн газети - газета Голос ІФ ( [INFO] була опублікована стаття під назвою: « [INFO] ». Посилання на сторінку в Інтернеті: ([INFO]. Вказана інформація була наступного змісту: « [PERSON] інвалід дитинства другої групи, повертаючись із заробітків в місті Івано-Франківську вирішив розмитнити автомобіль, придбаний у Європейському союзі. 30 грудня [PERSON] приїхав на митний пост «Прикарпаття», що знаходиться в [ADDRESS] , зайшов до кабінету брокерів ФОП « [PERSON] », де побачив трьох осіб, один з яких виявився [PERSON] , дані особи розпивали спиртні напої, поводилися агресивно, виражалися нецензурною лайкою у громадському місці та групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань з застосуванням рушниці спричинили [PERSON] тілесні ушкодження. Потерпілий від рук митних брокерів [PERSON] викликав поліцію. Поліцейські, приїхавпш на місце, не затримали підозрюваних у вчиненні зухвалого злочину та не освідчили хуліганів на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки почувши у свою адресу погрози та нецензурну лайку, покинули місце вчинення злочину. В ході журналістського розслідування кореспонденти Голос ІФ відвідали ФОП « [PERSON] », однак брокери, які в той час знаходилися у приміщенні, поводилися агресивно та відмовилися надавати будь-які коментарі із приводу побиття [PERSON] . Керівник Митного Посту Юрій Івасик підтвердив, що на території ввіреного йому підрозділу сталася надзвичайна подія і він, як представник Митних органів, зробить усе для того, щоб подібні ситуації ніколи не повторювалася у майбутньому.». Також дана стаття містила посилання на відео-сюжет ([INFO]). У даному сюжеті міститься інформація про те, що [PERSON] , повертаючись із заробітків, вирішив розмитнити авто яке придбав на території Європейського Союзу. 30 грудня [PERSON] приїхав на митний пост Галицька митниця, що знаходиться у [ADDRESS] . Зайшов до кабінету до брокерів ФОП [PERSON] , де побачив трьох осіб одним із яких виявився [PERSON] (20 секунда відеозапису). Дані особи розпивали спиртні напої, поводилися агресивно, виражалися нецензурною лайкою у громадському місці та групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань з застосуванням рушниці спричинили [PERSON] тілесні ушкодження Гдане відео міститься на 20 секунді відеозапису). На вказаному відео чітко проглядається табличка «Митний пост Прикарпаття» та табличка із надписом «Митні брокери ФОП [PERSON] ». Поширена про [PERSON] інформація є недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Вказана інформація стосується його особистості, оскільки у ній використовується його прізвище, ім`я, ім`я по батькові. Відеозапис, на якому зображено його кабінет із вивіскою ФОП [PERSON] , виключає будь-які сумніви, що розповсюджена інформація стосується його. Вищевказані відомості були розміщені у мережі Інтернет на сайті ( [INFO] який являє собою онлайн-газету Голос ІФ, яка є інтернет версією газети «Голос ІФ». Вказана газета «Голос ІФ» діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації» № ІФ 590-358 ПР від 12.04.2012 року, засновником якої є Громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «ГОЛОС». До дня звернення із позовною заявою вказана інформація була відкритою для перегляду та доступна для необмеженого кола осіб. Сюжет містив фактичні твердження про скоєння [PERSON] умисного злочину, такого як спричинення з хуліганських мотивів тілесних ушкоджень [PERSON] групою осіб. Разом з тим, усупереч принципу презумпції невинуватості, поширена інформації не містить жодного посилання на вирок суду, яким встановлена вина [PERSON] та який набрав законної сили. Оскільки поширена інформація є негативною та створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про його діяльність, сприймається як звинувачення його у вчиненні кримінально-караних діянь (злочину), наведене дає підстави для висновку, що зазначена інформація є недостовірною, порушує особисті немайнові права, принижує честь, гідність та ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню. Автор поширивши про [PERSON] неправдиву інформацію принизив його честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок чого він зазнав душевних страждань, втратив спокійний сон та переніс нервові страждання. Через поширення вказаної інформації [PERSON] постійно переживає душевні страждання через те, що його знайомі, друзі та родичі обговорюють поза його спиною факт вчинення злочину та побиття особи. Вказана недостовірна інформація завдає шкоди його діловій репутації, як брокеру, який надає відповідні послуги. [PERSON] не розпивав спиртних напоїв, не поводився агресивно, не виражався нецензурною лайкою та із групою осіб із застосуванням рушниці не спричиняв [PERSON] тілесні ушкодження. Через поширення вказаної недостовірної інформації, на адресу [PERSON] було направлено з ТзОВ «Кобра» лист, у якому просять звільнити орендоване ним приміщення за адресою: [ADDRESS] , до 01.03.2021 року. Згідно договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2020 року, ТзОВ «Кобра» передав ФОП [PERSON] в оренду приміщення по [ADDRESS] на строк до 01.11.2021 року. У листі зазначено, що підставою для дострокового розірвання договору оренди є ситуація, що виникла 30.12.2020 року, яка призвела до втрати ділової репутації місця доставки ТОВ «Кобра», а також порушенням санітарних норм, загальних норм поведінки, розпиванням алкогольних напоїв в орендованому приміщенні, образливому ставленні до відвідувачів митного органу. Через зазначену інформацію у [PERSON] зменшилась кількість клієнтів та погіршились відносини із орендодавцем. Він був змушений доводити орендодавцю свою правоту та невинуватість у вчиненні зазначеного вище правопорушення. Враховуючи наведене, позивач вважає, що вказана інформація про те, що «30 грудня [PERSON] приїхав на митний пост «Прикарпаття», що знаходиться в [ADDRESS] , зайшов до кабінету брокерів ФОП « [PERSON] », де побачив трьох осіб, один з яких виявився [PERSON] , дані особи розпивали спиртні напої, поводилися агресивно, виражалися нецензурною лайкою у громадському місці та групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань з застосуванням рушниці спричинили [PERSON] тілесні ушкодження» є недостовірною і її необхідно спростувати. Також, представник позивача покликається на те, що [PERSON] , внаслідок поширення стосовно нього недостовірної інформації, зазнав душевних страждань, втратив спокійний сон, переніс нервові страждання. Йому було завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 100 000 грн. Відповідно до ухвали суду від 25 квітня 2023 року до участі у справі залучено як співвідповідача - [PERSON] . З урахуванням заяви, поданої 16.05.2023 про зміну предмету позову, позивач позовними вимогами просить: визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно позивача, [PERSON] поширену [INFO] у мережі Інтернет на сайті ( [INFO] який являє собою онлайн-газету Голос ІФ, яка є інтернет версією газети «Голос ІФ», а саме: « [INFO] », що знаходиться в [ADDRESS] , зайшов до кабінету брокерів ФОП « [PERSON] », де побачив трьох осіб, один з яких виявився [PERSON] , дані особи розпивали спиртні напої, поводилися агресивно, виражалися нецензурною лайкою у громадському місці та групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань з застосуванням рушниці спричинили [PERSON] тілесні ушкодження» і зобов`язати [PERSON] , Громадську організацію «Всеукраїнське об`єднання «ГОЛОС» у мережі Інтернет на сайті (https://www.golos.if.ua/), який являє собою онлайн-газету Голос ІФ, яка є інтернет версією газети «Голос ІФ», спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно [PERSON] , опублікувавши про ухвалене судове рішення із зазначенням резолютивної частини судового рішення, не пізніше одного місяця з дня набрання ним законної сили; стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву, у якому вказує на відсутність правових підстав для задоволення позову та притягнення його до відповідальності, як автора статті «В Івано-Франківську митні брокери на території Митниці жорстоко побили інваліда дитинства?» на сайті щоденної онлайн газети «Голос ІФ» та сюжету на ютубканалі « [INFO] », які є інтернет та відеоверсією газети «Голос ІФ», що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації № ІФ 590-358 ПР від 12.04.2012 року, про що зазначено у розділі «Про нас» на сайті щоденної онлайн газети «Голос ІФ». Відповідач вважає, що стаття на сайті щоденної онлайн газети «Голос ІФ» та сюжет на ютубканалі «Голос ІФ» мають суспільний інтерес, адже пан [PERSON] є не простим підприємцем, а працює у сфері суспільних інтересів на Митниці і його робота мала би бути максимально відкритою та прозорою з огляду на корупційні ризики та нарікання суспільства на цю сферу діяльності в умовах молодої демократії в Україні. Відповідач [PERSON] зазначив, що 15 січня 2021 року до редакції щоденної онлайн-газети «Голос ІФ» звернувся інвалід дитинства [PERSON] , який надав посвідчення інваліда, виписки з травмпункту, направлення на СМЕ та корінець про реєстрацію повідомлення про злочин до ЄРДР Івано-Франківського відділу поліції за ст. 125 КК України (Умисне легке тілесне ушкодження). У відповідності до редакційного завдання були складені інформаційні запити до ФОП « [PERSON] » та до керівника Митного посту «Прикарпаття» Юрія Івасика . Виїхавши на місце, знімальна група щоденної онлайн-газети «Голос ІФ» передала запит керівнику Митного посту Юрію Івасику, який у свою чергу підтвердив, що знає, що на території ввіреного йому підрозділу сталася надзвичайна подія і він, як представник Митних органів, засуджує таку поведінку митних брокерів і зробить усе для того, щоб подібні ситуації ніколи не повторювалися у майбутньому. Брокери, які знаходилися у приміщені ФОП [PERSON] , поводили себе агресивно та відмовилися надавати будь-які коментарі з приводу побиття [PERSON] . Інформаційний запит було залишено митним брокерам із зазначенням контактів та проханням надати [PERSON] коментар з приводу інциденту. Однак із журналістами пан [PERSON] не тільки не зв`язався, але й через ютуб-канал Голос ІФ у коментарях під відео «У Франківську митні брокери жорстоко побили інваліда дитинства...?» пригрозив журналістам. Зокрема написавши з акаунту [INFO] : «Стаття 151 2. Наклеп 1. Наклеп, тобто умисне поширення завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь і гідність іншої особи або підривають її ділову репутацію, - карається штрафом в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року, або обмеженням волі до двох років. 2. Ті самі дії, вчинені шляхом публічного демонстрування у творах, в засобах масової інформації або в мережі Інтернет, - караються штрафом в розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років,- 3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, поєднані з обвинуваченням у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, - караються обмеженням волі на строк від двох до п`яти років або позбавленням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого». ШКОДА ЩО ЦЕЙ ЗАКОН НЕ ВСТУПИВ В СИЛУ. Тому вони і займаються ЗАКАЗУХОЮ. КОМУ ЦІКАВО, ЩО САМЕ ВІДБУЛОСЯ 30.12.2020, ЧЕКАЄМО В ОФІСІ ЗА ВИЩЕ НАВЕДЕНОЮ АДРЕСОЮ. А з вами шановні так звані «побиті» «голос» і « [PERSON] , який все перевірив і на мою думку замовив» до зустрічі в суді. Де я буду просити спростування інформації на всіх національних каналах і відшкодування моральної і матеріальної шкоди в розмірі 1 грн.». Зокрема на цей коментар він відповів з акаунту [INFO] пану [PERSON] наступне: « Редакція Голос ІФ зверталася до ФОП « [PERSON] ». Люди, які там знаходилися, відмовилися представитись, показати документи, відповісти на питання та прийняти запити про інформацію, у той же час поводилися зухвало. Надати контакти керівника теж відмовилися. Конфлікт підтвердили, окрім потерпілого, представники митниці та поліції. Вказані дії представників ФОП зазнято на відео. Якщо представники ФОП « [PERSON] » бажають надати свою версію події, ми обов`язково її викладемо у той же час. Просимо Вас також надати наявні у Вас відеофайли події. Щодо звернення до суду це Ваше право ми люб"язно надамо усім сторонам конфлікту наявне у нас відео». [PERSON] в інтерв`ю щоденній онлайн газеті «Голос ІФ» виклав події, які сталися з ним 30.12.2020 року. У зв`язку із тим, що [PERSON] на інформаційний запит не відповів, на контакт з редакцією не йшов, а митні брокери, які знаходились у приміщені ФОП « [PERSON] коментувати надзвичані події з побиття [PERSON] відмовились, тому сюжет та його письмова версія на сайті щоденної онлайн газети «Голос ІФ» під загальною назвою « [INFO] » вийшли без коментаря представників ФОП [PERSON] . Однак редакція газети «Голос» завжди готова викласти версію події, яка мала місце у ФОП « [PERSON] у любий зручний час для позивача, про що йому наголошували неодноразово до звернення до суду так і під час судового процесу. Щоденна онлайн газета «Голос ІФ» не робила ніяких тверджень, а з огляду на резонансність події та суспільний інтерес до події, яка відбулася у громадському публічному місці, а саме на Митному Пості «Прикарпаття», надала площадку [PERSON] для висловлення своїх оціночних суджень, що і було надруковано у виданні. [PERSON] є автором сюжету, у якому змонтовані оціночні судження потерпілого [PERSON] та керівника Митного Посту Прикарпаття Юрія Івасика. Таким чином друкована та відеоверсія під загальною назвою « [INFO] » є відтворенням слів фізичної особи, потерпілого, інваліда дитинства [PERSON] , досудове слідство про побиття останнього триває. Твердження пана [PERSON] що нібито публікація принижує його честь, гідність та ділову репутацію відповідач вважає сумнівними з огляду на те, що пан [PERSON] неодноразово мав проблеми із Законом. На даний час пан [PERSON] є обвинуваченим у справі 344/591/19 за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК, ч. 3 ст. 354 КК України, ЄРДР 42018090780000152, суддя Зеленко О.В. Зважаючи на те, що розслідування у кримінальному провадженні щодо побиття [PERSON] триває у Івано-Франківському РУП і його оціночні судження висловленні у статті «В Івано-Франківську митні брокери на території Митниці жорстоко побили інваліда дитинства?» на сайті щоденної онлайн газети «Голос ІФ» не можна визнати недостовірними і такими, що порочать честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] . При цьому позивач, стверджуючи про порушення його особистих немайнових прав поширеною на сайті щоденної онлайн-газети «Голос ІФ» у статті «В Івано-Франківську митні брокери на території Митниці жорстоко побили інваліда дитинства?» і завдання йому моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, всупереч вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України та пункту 18 Постанови ПВСУ № 1, не навів у своїй позивній заяві фактичних даних, як і не надав суду доказів котрі б свідчили про порушення особистих немайнових прав позивача поширеною відповідачами інформацію. У своїй переписці із редакцією газети «Голос ІФ» [PERSON] зазначив: «А з вами шановні так звані «побиті» «голос» і « [PERSON] , який все перевірив і на мою думку замовив» до зустрічі в суді. Де я буду просити спростування інформації на всіх національних каналах і відшкодування моральної і матеріальної шкоди в розмірі 1 грн.». Однак очевидно пан [PERSON] передумав і вирішив своїм позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. вплинути на потерпілого [PERSON] та незалежний засіб масової інформації газету «Голос ІФ», поставивши їх «на коліна» непомірними грошовими вимогами. Про мораль, честь та гідність у цьому випадку звинуваченого у шахрайстві та отриманні неправомірної вигоди п. [PERSON] говорити взагалі не приходиться. Твердження позивача про порушення його немайнових прав та завдання моральної шкоди не підтверджено жодним належним і допустимим засобом доказування у розумінні ЦПК України. А отже враховуючи вищевикладене, котре у своїй сукупності свідчить про безпідставність позовних вимог позивача. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі. Просять задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, покликаючись на обставини, що викладені у його письмовому запереченні на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, покликаючись на те, що позов є завідомо безпідставним, не пов`язаний із захистом порушеного права, яке в ньому зазначено і таким, що не підлягає задоволенню. Надані [PERSON] журналісту відомості щодо конфлікту, який мав місце 30.12.2020, повністю підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі: витягом з ЄРДР, протоколом допиту потерпілого, висновками судово-медичних експертів, протоколом огляду відеозапису, відеозаписами. Жодним доказом не встановлено існування твердження відповідачів про те, що позивач визнаний винним. [PERSON] звернувся за захистом як фізична особа, а не як ФОП, хоча події щодо яких подана позовна заява безпосередньо стосуються підприємницької діяльності, в даному випадку митного брокера безпосередньо на території митного поста. З відеозапису, доданого позивачем, керівник митного поста, де стався інцидент підтвердив порушення митним брокером. Крім того, митний брокер публічно надає послуги у громадському місці - митному пості, а тому має бути готовим до підвищеного рівня критики, у порівнянні з приватною собою. Позивачем не спростовано, що відповідач [PERSON] , як представник медіа, звертався до позивача з пропозицією надати відповідь, що передбачено ст. 277 ЦК України, проте позивач не бажав цим правом скористатися. Твердження, наведені заявником у скаргах до правоохоронних органів, були висловлені з основною метою їхньої перевірки компетентними органами державної влади і лише той факт, що подання скарг призвело до розслідування, не можна розглядати як надмірне зазіхання на репутацію позивача. Інформація про обставини, які б засвідчили факт завдання позивачу шкоди та її розміру, відсутня. Ним не надано жодного належного доказу завдання моральної шкоди, а також причинного зв`язку між завданням шкоди та діями. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23.01.2021 року на сайті щоденної онлайн газети - Голос ІФ ( [INFO] була опублікована стаття під назвою: « [INFO] ». Посилання на сторінку в Інтернеті: (v-ivano-frankivsku-mitni-brokeri-na-teritori%dl%97-mitnici-zhorstoko-pobili-invalida-ditinstva-videofoto/. У вказаній статті викладена інформація наступного змісту: « [PERSON] інвалід дитинства другої групи, повертаючись із заробітків в місті Івано-Франківську вирішив розмитнити автомобіль, придбаний у Європейському союзі. 30 грудня [PERSON] приїхав на митний пост «Прикарпаття», що знаходиться в [ADDRESS] , зайшов до кабінету брокерів ФОП « [PERSON] », де побачив трьох осіб, один з яких виявився [PERSON] , дані особи розпивали спиртні напої, поводилися агресивно, виражалися нецензурною лайкою у громадському місці та групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань, з застосуванням рушниці, спричинили [PERSON] тілесні ушкодження. Потерпілий від рук митних брокерів [PERSON] викликав поліцію. Поліцейські, приїхавши на місце, не затримали підозрюваних у вчиненні зухвалого злочину та не освідчили хуліганів на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки почувши у свою адресу погрози та нецензурну лайку, покинули місце вчинення злочину. В ході журналістського розслідування кореспонденти Голос ІФ відвідали ФОП « [PERSON] », однак брокери, які в той час знаходилися у приміщенні, поводилися агресивно та відмовилися надавати будь-які коментарі із приводу побиття [PERSON] . Керівник Митного Посту Юрій Івасик підтвердив, що на території ввіреного йому підрозділу сталася надзвичайна подія і Він, як представник Митних органів зробить усе для того щоб подібні ситуації ніколи не повторювалася у майбутньому.». Також вищезазначена стаття містила посилання на відео-сюжет ([INFO]). У даному сюжеті міститься інформація про те, що [PERSON] , повертаючись із заробітків вирішив розмитнити авто яке придбав на території Європейського Союзу. 30 грудня [PERSON] приїхав на митний пост Галицька митниця, що знаходиться у [ADDRESS] . Зайшов до кабінету до брокерів ФОП [PERSON] , де побачив трьох осіб одним із яких виявився [PERSON] (20 секунда відеозапису). Дані особи розпивали спиртні напої, поводилися агресивно, виражалися нецензурною лайкою у громадському місці та групою осіб, безпричинно, із хуліганських спонукань з застосуванням рушниці спричинили [PERSON] тілесні ушкодження Гдане відео міститься на 20 секунді відеозапису). На вказаному відео чітко проглядається табличка «Митний пост Прикарпаття» та табличка із надписом «Митні брокери ФОП [PERSON] ». Сторона позивача покликається на те, що поширена про [PERSON] інформація є недостовірною і такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, стосується його особистості, оскільки у ній використовується його прізвище, ім`я, ім`я по батькові. Відеозапис, на якому зображено його кабінет із вивіскою ФОП [PERSON] , виключає будь-які сумніви, що розповсюджена інформація стосується його. До дня звернення із позовною заявою вказана інформація була відкритою для перегляду та доступна для необмеженого кола осіб. Сюжет містив фактичні твердження про скоєння [PERSON] умисного злочину, такого як спричинення з хуліганських мотивів тілесних ушкоджень [PERSON] групою осіб. Автор поширивши про [PERSON] неправдиву інформацію принизив його честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок чого він зазнав душевних страждань, втратив спокійний сон та переніс нервові страждання. Вказана недостовірна інформація завдає шкоди його діловій репутації, як брокеру, який надає відповідні послуги. На підтвердження своїх доводів позивачем надано копію листа ТзОВ «Кобра», у якому його просять звільнити орендоване ним приміщення за адресою: [ADDRESS] , до 01.03.2021 року. У листі зазначено, що підставою для дострокового розірвання договору оренди є ситуація, що виникла 30.12.2020 року, яка призвела до втрати ділової репутації місця доставки ТОВ «Кобра», а також порушенням санітарних норм, загальних норм поведінки, розпиванням алкогольних напоїв в орендованому приміщенні, образливому ставленні до відвідувачів митного органу. Відповідно до частин 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова) судам роз`яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У пункті 15 Постанови роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У пункті 19 вказаної Постанови також роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Варто зазначити, що поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тушалп проти Туреччини» (Tusalp v. Turkey) від 21.02.2012 року Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження». Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бодрожич та Вуїін проти Сербії» (Bodrohic and Vujic v. Serbia) від 23.06.2009 року вказано, що свобода вираження поглядів, яка захищена ч. 1 ст. 10 Конвенції утворює одну із фундаментальних цінностей у демократичному суспільстві. При чому, це стосується не лише тієї «інформації» чи «ідей», які «приємно» отримувати та які не є образливими, а також тих, які є шокуючими чи такими, що викликають занепокоєння. Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria) від 08.07.1986 року, «Бладет Тромсо і Стенсаас проти Норвегії» (Bladet Tromso and Stensaas v. Norway) від 20.05.1999 року та «Українська прес-група» проти України» (Ukrainian media group v. Ukraine) від 29.03.2005 року підкреслено, що не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, що являє собою громадський інтерес, але і громадськість має право її отримувати. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Так, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. На підтвердження конфлікту, який мав місце 30.12.2020, відповідачем [PERSON] надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12020095010000824, з якого вбачається, що 30.12.2020 в чергову частину Івано-Франківського ВП ГУНП надійшла заява від [PERSON] , про те, що 30.12.2020 приблизно о 17.00 год в приміщенні ТзОВ «Кобра», що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Польова 6, в ході словесного конфлікту невідома особа спричинила тілесні ушкодження заявнику (а.с. 58); протокол допиту потерпілого [PERSON] (а.с. 59-61); висновки судово-медичних експертів (а.с. 62-66); протокол огляду відеозапису (а.с. 67); відеозаписи (а.с. 83). Позивач [PERSON] є митним брокером та надає послуги на митному пості Галицька митниця. Як вбачається з оспорюваної статті, події, зазначені у ній, стосуються здійснення підприємницької діяльності як митного брокера безпосередньо на території митного поста. Зважаючи, що митний брокер публічно надає послуги у громадському місці - митному пості, а відтак має бути готовим до підвищеного рівня критики, у порівнянні з приватною собою. Також з опублікованої статті та відеозапису, доданого позивачем, вбачається, що керівник митного поста, де стався інцидент - Юрій Івасик , підтвердив, що 30.12.2020 на території ввіреного йому підрозділу сталася надзвичайна подія, і він зробить усе, щоб подібні ситуації ніколи не повторювалися у майбутньому. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Суд враховує правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у п.39 рішення ЄСПЛ від 28.03.2013 у справі «Нова Газета» і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У п. 75 рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Позивач повинен довести факт поширення саме недостовірної інформації відповідачем (а не оціночних суджень), а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При виборі і застосуванні норм права для розгляду цієї справи суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.05.2019 року по справі № 591/7099/16-ц, в якій зазначено, що будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Також суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №758/14324/15-ц, відповідно до якого мовні обороти, які не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні факти стосовно особи позивача не є порушенням балансу між приватним інтересом щодо захисту репутації позивача та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію. Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів стосовно порушення особистих немайнових прав, завдання шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджання йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право внаслідок поширення оспорюваної інформації. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, зазначені обставини є обов`язковою ознакою юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову в зазначеній категорії справ. Таким чином, зазначена інформація не є такою, що носить стверджувальний характер, а носить характер оціночних суджень і є ні чим іншим, як суб`єктивною думкою авторів спірних публікацій. Аналогічні обставини викладені в ухвалі ВССУ від 06.09.2017 року по справі № 161/10978/15-ц, а також схожу позицію ВССУ викладено в ухвалі від 31.05.2017 року по справі № 757/1751 1/15-ц, в якій суд відхилив доводи позивача в аналогічній справі виходячи з того, що «...висловлювання відповідачів є критикою та оціночним судженням, оскільки, є лише вираженням їх особистих поглядів про процеси, пов`язаних зі схемами позивача, і ніяким чином не ствердженням про конкретні дії в цьому позивача». Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача, а стороною позивача у судовому засіданні не доведено, яку саме шкоду йому було завдано. Враховуючи, що стороною позивача не доведено обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, то у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed