Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

03.08.2020 року [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом та просили суд: Усунути загрозу життю, здоров?ю [PERSON] , [PERSON] , малолітньому [PERSON] [INFO] , а також майну [PERSON] домоволодіння за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення споруди, каміна - барбекю, який розташована за адресою [ADDRESS] , яка обґрунтована наступним. Згідно первісної позовної заяви, [PERSON] , є власницею домоволодіння в [ADDRESS] . на підставі договору Дарування №1279 від 15.05.2008 року. В домоволодінні фактично проживають та зареєстровані, донька [PERSON] - [PERSON] та її онук [PERSON] [INFO] . Поруч з домоволодінням [PERSON] розташовано будинок відповідача [PERSON] . Позивачі стверджують, що відповідачем побудовано у вигляді каміну-барбекю прибудова, яка примикає до домоволодіння позивачів та через те, що відповідачем прибудова камін - барбекю використовується для спалу різного роду речей, у домоволодіння позивачів виникла пожежна небезпека, що може зашкодити життю, здоров`ю, та пошкодження майна позивачів. 02.03.2020 року позивачка звернулася з заявою до головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій Одеської області. В ході розгляду заяви головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій Одеської області направило листи до начальника управління Державного архітектурно - будівельного контролю ОМР, та до Голови Малиновської районної адміністрації для прийняття рішення установленим законодавством порядку. Листом від 28.05.2020 року за номером К-1130, відповіддю на адвокатський запит Малиновська районна адміністрація зазначила, що якщо [PERSON] вважає, що її права порушені вона має право звернутися до судових органів для відновлення порушеного права. Висновком експерта №10-06/20 від 10.06.2020 року проводилась експертні дослідження відносно порушень ДБН стосовно розташування каміна- барбекю [ADDRESS] , збудованого в безпосередній близькості від будівлі [ADDRESS] , що належить позивачу . Висновком було встановлено, що розташування каміну-барбекю за адресою : [ADDRESS] у частині відсутності нормативного протипожежного розриву не відповідає наступним нормам : ДБН В.2.5-67:2013 « Опалення, вентиляція та кондиціонування», ДБН Б.2.2.-12:2019 « Планування і забудова територій». Враховуючи вищевикладене, позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод, що чинять загрозу життю та здоров`ю. 03.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонову О.С. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання 26.10.2020 року представник відповідача за первісними позовом подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 27.10.2020 року представник відповідача за первісними позовом подала до суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та Управління державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради про захист права власності, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у якому просила суд: зобов`язати Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради скасувати реєстрацію декларації №ОД 181193391550 від 05.12.2019 року, будинку за адресою : [ADDRESS] ; зобов?язати [PERSON] усунути [PERSON] , перешкоду у користуванні земельною ділянкою та майном, розташованим у [ADDRESS] , шляхом зобов?язання [PERSON] своїми силами та за власні кошти знести самочинно збудовану будівлю на межі земельної ділянки по [ADDRESS] , та відновити паркан згідно до меж, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку, яку обґрунтував наступним. Позивач за зустрічною позовною заявою, [PERSON] , є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. від 03.10.2000 року, зареєстрований у реєстрі під №5552. Дане домоволодіння складається в цілому з одного кам?яного житлового будинку під літ. «Б», житловою площею 109,8 кв.м. та надвірних споруд під літерами: №1-4 - огорожі, І, ІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 679 кв.м. Крім того, 11.11.2003 року на підставі рішення Одеської міської ради від 27.12.2002 року №900-XXIV, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,0329 га за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Тобто на теперішній час [PERSON] є власником земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок літ. «Б» житловою площею 109,8 кв.м. та надвірних споруд під літерами: №1-4 - огорожі, І, ІІ - мостіння. [PERSON] стверджує, що він змушений володіти та користуватися лише частиною своєї земельної ділянки, так як на ділянці, яка межує з його ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , побудували житловий будинок у два поверхи. Даний житловий будинок побудований братом [PERSON] , який подарував [PERSON] вказаний житловий будинок, та остання зробила реконструкцію вказаного будинку у вигляді зведення другого поверху. Після такої незаконної побудови житловий будинок [PERSON] опинився на території земельної ділянки [PERSON] ,. Таким чином, позивач за зустрічною позовною заявою вважає, що [PERSON] було здійснено побудову житлового будинку із грубими порушеннями норм будівництва. Позивач за зустрічною позовною заявою вважає, що вказані порушення будуть встановлені шляхом проведення будівельно-технічної експертизи. Позивач за зустрічною позовною заявою зазначає, що побудований [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] , є самочинним будівництвом, який побудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а тому звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] та Управління державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради про захист права власності, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. 27.10.2024 року представник [PERSON] подала до суду клопотання про витребування доказів та призначення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради про захист права власності, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. 02.04.2021 року представник Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради подав до суду відзив на зустрічну позовну, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, що стосуються зобов`язання Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради скасувати декларацію. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2021 року клопотання представника [PERSON] про витребування задоволено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2021 року задоволено частково, призначено у цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу для надання висновку, на вирішення експерта з проведення судової будівельно-технічної експертизи поставити питання: чи відповідає побудований житловий будинок (літ.А), розташований за адресою: [ADDRESS] , нормативно- правовим вимогам в галузі будівництва, вимогам Державних будівельних норм (ДБН) та Державним стандартам України (ДСТУ). 11.02.2021 року [PERSON] подала до суду клопотання про забезпечення позову. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2021 року клопотання про забезпечення позову задоволено частково та заборонено [PERSON] проводити підпал каміна-барбекю, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року зупинено провадження у справ та призначено у цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу та розширено список запитань, для надання висновку, на вирішення експерта з проведення судової будівельно-технічної експертизи поставити питання: чи відповідає побудований житловий будинок (літ.А), розташованого за адресою: [ADDRESS] , нормативно- правовим вимогам в галузі будівництва, вимогам Державних будівельних норм (ДБН) та Державним стандартам України (ДСТУ)?; чи можливо здійснити відповідну перебудову житлового будинку (літ. А), розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до нормативно-правових вимог в галузі та Державних будівельних норм (ДБН)?; в разі можливості здійснення перебудови житлового будинку (літ.А), розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до нормативно-правових вимог в галузі та Державних будівельних норм (ДБН), вказати варіанти перебудови спірного будинку. 11.01.2021 року представник [PERSON] подала до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу суду від 14.12.2021 року про призначення у цивільній справі судової будівельно-технічної експертизи. Постановою Одеського апеляційного суду ухвалу суду ухвалу суду 14.12.2021 року про призначення у цивільній справі судової будівельно-технічної експертизи залишено без змін. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року провадження у вищевказаній цивільній справі поновлено у зв`язку із тим, що 04.08.2022 року надійшов лист (вхід № 6871) в.о директора Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Дмитра Кішко про залишення ухвали без виконання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року судом направлено матеріали цивільної справи № 521/12175/20 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи, провадження у справі зупинено. 18.09.2023 року до суду надійшли матеріали цивільної справи № 521/12175/20 із повідомленням експерта про неможливість надання висновку у зв`язку із тим, що позивачами за первісним позовом доступ до об`єкту дослідження не наданий, що виключило надання повного, всебічного дослідження з питань, зазначених у резолютивній частині ухвали від 14.12.2021 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2023 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до Наказу №1-в/тр/с від 18.01.2024 року суддя Леонов О.С. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити призначений повторний автоматизований розподіл даної судової справи 06.02.2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання по суті. Представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подав до канцелярії заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Позивачка за первісним позовом - [PERSON] , яка діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідач за первісним позовом в судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву. Представник відповідача за зустрічним позовом Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради в судове засідання з`явився, просив ухвалити рішення з урахуванням відзиву на зустрічну позовну заяву, що даний до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [PERSON] , є власницею домоволодіння в [ADDRESS] , на підставі договору Дарування №1279 від 15.05.2008 року. В домоволодінні фактично проживають та зареєстровані, донька позивачки за зустрічною позовною заявою - [PERSON] та її онук малолітній [PERSON] [INFO] . Позивачі за первісним позовом стверджують, що [PERSON] побудовано у вигляді каміну-барбекю прибудова, яка примикає до домоволодіння позивачів та через те, що відповідачем прибудова камін - барбекю використовується для спалу різного роду речей, у домоволодіння позивачів виникла пожежна небезпека, що може зашкодити життю здоров`ю, та пошкодження майна позивачів. 02.03.2020 року позивачка звернулася з заявою до головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій Одеської області. В ході розгляду заяви головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій Одеської області направило листи до начальника управління Державного архітектурно- будівельного контролю ОМР, та до Голови Малиновської районної адміністрації для прийняття рішення установленим законодавством порядку. Листом від 28.05.2020 року за номером К-1130, відповіддю на адвокатський запит Малиновська районна адміністрація зазначила, що якщо [PERSON] вважає, що її права порушені вона має право звернутися до судових органів для відновлення порушеного права. На підтвердження своїх доводів позивачі за зустрічною позовною заявою надають до суду висновок експерта №10-06/20 від 10.06.2020 року, згідно якого проводилась експертні дослідження відносно порушень ДБН стосовно розташування каміна - барбекю [ADDRESS] , збудованого в безпосередній близькості від будівлі [ADDRESS] , що належить позивачу. Згідно даного висновку, розташування каміну-барбекю за адресою : [ADDRESS] , у частині відсутності нормативного протипожежного розриву не відповідає наступним нормам : ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція т кондиціонування», ДБН Б.2.2.-12:2019 « Планування і забудова територій». Суд зазначає, що не може вважати висновок №10-06/20 від 10.06.2020 року належним та допустимим доказом з огляду на наступне. Так, позовна заява [PERSON] та [PERSON] (в інтересах малолітнього [PERSON] ) ґрунтується на висновку експерта-спеціаліста [PERSON] , який згідно реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України на дату надання висновку не був судовим експертом, оскільки термін дії свідоцтва експерта сплив 20.04.2015 року та не був продовжений. Згідно ч.\~5\~ст.\~105\~ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, судом встановлено, що висновок [PERSON] є висновком спеціаліста, який не несе кримінальної відповідальності як судовий експерт та не може бути належним доказом у судовій справі. Крім того, з приводу самих висновків спеціаліста [PERSON] , суд зазначає, що камін -барбекю, розташований на території земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не є капітальною спорудою (не має фундаменту) та об?єктом нерухомого майна, та не є опалювальним засобом.. Згідно матеріалів справи, камін-барбекю є тимчасовою спорудою, яка використовується тимчасово за призначенням для приготування м?яса та з метою опалення та на постійній основі, даний камін-барбекю не використовується, а отже, відповідно при побудові каміна-барбекю не могло бути порушень ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування, оскільки вищевказані норми ДБН стосуються житлових будинків, господарських будівель, гаражів, тощо. Суд, також, не погоджується з висновком про порушення норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», так як ці норми стосуються протипожежних відстаней між житловими будинками та господарськими будівлями і капітальними спорудами, що мають фундамент. На підставі викладеного, не приймає як доказ висновок спеціаліста [PERSON] про порушення норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», та не визнає його неналежним доказом. Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст.\~76-83\~ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом позову\~є певна\~матеріально-правова\~вимога позивача\~до відповідача,\~а підставою\~позову -\~факти,\~які обґрунтовують\~вимогу про\~захист права\~чи законного\~інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Нормами ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Згідно ст. ст. 386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Главою 81 ЦК України (ст.1163-1165 ЦК України) врегульовано правовідносини, які виникають внаслідок не вчинення винною особою необхідних дій, що привело до завдання шкоди. Відповідно до ст.1163 ЦК України, фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того хто її створює. Відповідно до ст. 1164 ЦК України у разі не усунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу. Статтею 1165 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок не усунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи, відшкодовується відповідно до цього кодексу. Суд роз`яснює, що в контексті ст. 1163 ЦК України створення загрози життю фізичної особи - це виражений усно, письмово або будь-яким чином виражений намір нанести фізичну, матеріальну або іншу шкоду будь-якій особі або суспільним інтересам. Створення загрози життю фізичної особи - це виражений усно, письмово або будь-яким чином виражений намір нанести шкоду фізичній особі у спосіб, який може привести до її смерті. Обов`язковою умовою для застосування статей 1164 та 1165 ЦК України є наявність загрози створення безпеки, тобто що ця загроза дійсно існує і неприпинення дій, що мають місце, або не вчинення необхідних дій дійсно можуть привести до завдання шкоди. Особа, яка вважає, що їй загрожує небезпека, може звернутися як до особи винної у створенні загрози, так і одразу до суду. Умовами для такого звернення є: 1) наявність реальної загрози для життя; 2) небезпека повинна бути реальною, тобто існувати не лише в уяві особи. Стаття 1163 ЦК України встановлює загальне право особи вимагати усунення загрози небезпеки, а статті 1164 та 1165 ЦК України визначають наслідки не усунення такої загрози особою, що її створила, серед яких є відшкодування завданої шкоди. Обов`язок відшкодування шкоди за даними статтями виникає у особи, яка створила загрозу життю фізичної особи, в разі наявності всіх перелічених нижче фактів: 1) наявність реальної загрози саме життю фізичної особи, тобто існує небезпека нанесення шкоди фізичній особі у спосіб, який може привести до її смерті; 2) є особа яка своїми діями чи бездіяльністю створює вказану реальну загрозу життю фізичної особи (« відповідальна особа»); 3) існує причинно-наслідковий зв`язок між діями та бездіяльністю відповідальної особи та виникненням реальної загрози, вказано у п.1 даного переліку; 4) заінтересованій особі було завдано шкоду ( смерть); 5) існує причинно-наслідковий зв`язок між дією або бездіяльністю відповідальної особи, яким створено та не усунуто небезпеку життю особи і смертю фізичної особи. У даний зобов`язаннях умовою відповідальності є подвійний причинний зв`язок, по - перше це причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідальної особи і виникненням загрози завдання шкоди життю фізичної особи, по - друге це зв`язок між створеною загрозою життю і шкодою, що виникла внаслідок не усунення такої загрози. З наведених фактичних та законодавчих підстав, суд вбачає, що позивачами за первісним позовом не доведено обсяг предмету доказування належними, допустимими та достатніми доказами, а саме: позивачами за первісним позовом не доведено наявності реальної загрози для життя і здоров`я позивачів за первісним позовом та загрози пошкодження їх майна, яка обумовлена наявністю на сусідній земельній ділянці каміна-барбекю, який належить відповідачу за первісним позовом, а тому суд відмовляє у задоволенні первісного позову. Стосовно зустрічної позовної заяви судом встановлено, що [PERSON] , є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. від 03.10.2000 року, зареєстрований у реєстрі під N? 5552. На підставі ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Дане домоволодіння складається в цілому з одного кам?яного житлового будинку під літ. «Б», житловою площею 109,8 кв.м. та надвірних споруд під літерами: №1-4 - огорожі, І, ІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 679 кв.м. Крім того, 11.11.2003 року на підставі рішення Одеської міської ради від 27.12.2002 року №900-XXIV, позивач за зустрічною позовною заявою набув право власності на земельну ділянку площею 0,0329 га за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Тобто на теперішній час позивач за зустрічною позовною заявою є власником земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок літ. «Б» житловою площею 109,8 кв.м. та надвірних споруд під літерами: №1-4 - огорожі, І, ІІ - мостіння. Позивач за зустрічною позовною заявою стверджує, що він змушений володіти та користуватися лише частиною своєї земельної ділянки, так як на ділянці, яка межує з його, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , побудували житловий будинок у два поверхи. Даний житловий будинок побудований братом [PERSON] , який подарував [PERSON] вказаний житловий будинок, та остання зробила реконструкцію вказаного будинку у вигляді зведення другого поверху. Згідно відповіді від 21.10.2020 року №01-6/602-пр, наданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на адвокатський запит від 16.10.2020 р., замовник, тобто [PERSON] подала до Управління заяву про прийняття в експлуатацію об?єкта , до якої додала один примірник декларації, копії державного акта серії ЯЛ №223118, технічного паспорта (з відміткою про проведення технічного обстеження). На підставі чого, Управлінням зареєстровано в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, зокрема декларацію №ОД 181193391550 від 05.12.2019 року, найменування об?єкта будівництва - Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами: [ADDRESS] . [PERSON] стверджує, що після такої побудови житловий будинок [PERSON] опинився на території земельної ділянки, а отже відповідачкою за зустрічною позовною заявою було здійснено побудову житлового будинку із грубими порушеннями норм будівництва. На підтвердження вищевказаних тверджень [PERSON] просив провести судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року судом направлено матеріали цивільної справи № 521/12175/20 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи, провадження у справі зупинено. 18.09.2023 року до суду надійшли матеріали цивільної справи № 521/12175/20 із повідомленням експерта про неможливість надання висновку у зв`язку із тим, що позивачами за первісним позовом доступ до об`єкту дослідження не наданий, що виключило надання повного, всебічного дослідження з питань, зазначених у резолютивній частині ухвали від 14.12.2021 року. Суд роз`яснює відповідачам за зустрічною позовною заявою, що згідно ст.. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд виходить з припущення, що відповідачі за зустрічним позовом ухиляється від участі в експертизі, оскільки побоюється її результатів, а тому суд визнає факт, який треба було встановити експертизою, доведеним. Ця норма є винятком із загального правила, сформульованого у ч. 6 ст. 81 ЦПК про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухиленням від участі в експертизі у даному випадку є умисні дії відповідачів за зустрічним позовом, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд, а саме: недопущення до об`єкту дослідження. З огляду на ухиленням від участі в експертизі, суд визнає факт того, що побудований житловий\~будинок (літ.А),\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~не відповідає\~нормативно -\~правовим вимогам\~в галузі\~будівництва,\~вимогам Державних\~будівельних норм\~(ДБН)\~та Державним\~стандартам України\~(ДСТУ);\~та визнає\~факт того,\~що можливо\~здійснити відповідну\~перебудову житлового\~будинку (літ.\~А),\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~відповідно до\~нормативно-правових\~вимог в\~галузі та\~Державних будівельних\~норм (ДБН). Згідно ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов?язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. На підставі ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без дозвільного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Суд вважає, що побудований [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] є самочинним будівництвом, який побудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2, ч.3 п.п. б,д ст.. 151 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, незаконна побудова житлового будинку на межі земельної ділянки по [ADDRESS] є самочинною будовою та підлягає знесенню, а паркан згідно до меж, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №223118 від 14.10.2010 року підлягає відновленню. На підставі ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). На підставі ст.. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved