Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

17.01.2024 представник позивача - адвокат Мартинюк Д.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позивача обґрунтовує тим, що 29.10.2021 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис №1911. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Представник позивача вказує, що рішення про розірвання шлюбу позивачкою прийнято остаточно, примирення між сторонами не можливе, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Просить розірвати шлюб. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 01.02.2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідач в судові засідання 01.03.2024 та 29.03.2024,06.05.2024 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, проте двічі поспіль до суду не з`явився, причина неявки відповідачем суду не повідомлена. Клопотань будь-якого змісту не надавав. Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути без участі сторін, за наявними письмовими доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є громадянином рф, що документований паспортом № [NUMBER] (а.с5) 29.10.2021 між громадянином рф [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис №1911 проо що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають, розірвати шлюб в позасудовому порядку сторони не можуть, оскільки відповідач перебуває в США, та не може приїхати до України, отже шлюб розірвати можна лише в судовому порядку. Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу розірвання шлюбу, що регулюється нормами Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, її рішення є остаточним, а відповідач правом на подачу відзиву та спростування позову не подав, відтак у суду нема підстав сумніватися у доводах позивача, а відмова в розірванні шлюбу буде примушенням позивача до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив 1073,60 грн. судового збору, про що свідчить квитанція 3ПН390 від 31.10.2023 оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі1073,60 грн.

Outcome: approved