Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

07.03.2024 товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» (далі ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 29.12.2022 з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода з участю Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] та пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП по вул. Богдана Хмельницького смт. Літин Вінницького району Вінницької області [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу. 07.06.2023 винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, адже саме винні дії [PERSON] , стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований засіб - Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] . Посилаючись на те, що за фактом настання страхового випадку, ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» виплатило за договором добровільного страхування наземного транспорту власнику автомобіля Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 130 980,54 грн, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму виплаченого страхового відшкодування а також витрати зі сплати судового збору. Представник позивача ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду клопотання, яким просили розгляд справи проводити у відсутність представника позивача. Позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 62). Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не попередив, будь-яких клопотань до суду не надав (а.с. 56, 66) . Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 7-13) 21.02.2022 застраховано транспортний засіб Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] . Звітом про оцінку від 09.06.2023 (а.с. 17-23) зазначається про те, що вартість відновлювального ремонту Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , становить 160031,36 грн. 16.05.2023 постановою старшого слідчого СВ ВП № 3 вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області закрито кримінальне провадження у звязку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального провопорушення передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 31-35). Відповідно до змісту постанови 29.12.2022 близько 20 год 30 хв пішохід [PERSON] невпевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, у темну пору доби, раптово вибіг на нерегульований та не освітлений пішохідний перехід по вул. Б. Хмельницького в смт. Літин Вінницького району Вінницької області в результаті чого водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , не маючи технічної можливості своїми діями попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїжджу частину дороги на нерегульованому пішохідному переході, зліва на право відносно руху автомобіля. Постановою серії БАВ № 1180178 від 08.06.2023 (а.с. 36 зв.) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП, оскільки той, відповідно до обставин описаних вище порушив п. 4.14 "б" ПДР Украни. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту від 21.02.2022. Строк дії договору 21.02.2022 - 20.02.2023 (а.с. 7-13). 28.08.2023 до позивача звернулись про виплату страхового відшкодування (а.с. 32-33). Рахунком від 25.08.2023 (а.с. 14 зв. -15) зазначається про те, що вартість ремонту транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , становить 130 980,54 грн. Довідкою від 30.08.2023 зазначається про виплату страхового відшкодування (а.с. 33). Відповідно до частин 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України далі (ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 вказала, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону № 1961-IV), з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. ТОВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ», як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації. Встановивши факт виплати позивачем страхового відшкодування та переходу до нього права вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Задовольняючи позов, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved