Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

29.06.2023 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі свого представника адвоката Полтавець Т.О. звернулись до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди. Рішенням суду від 01.04.2024 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди залишено без задоволення. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Мухіна Л.С., до закінчення судового розгляду звернулася до суду із заявою про намір подати докази щодо розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 08.04.2024 року до суду надійшла заява адвоката Мухіної Л.С. від 05.04.2024 року про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 15\~000 грн. в рівних частках. Представник позивачів подала суду письмове клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого просить зменшити розмір витрат відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу до 0 (нуля) гривень. Зазначає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною з розміром позовних вимог, які, крім вимог немайнового характеру, містили лише 1 вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 40\~000 грн. Окрім того, вважає не підтвердженою оплату відповідачем послуг адвоката, оскільки відповідач перебуває поза межами країни, що унеможливлює сплату готівкових коштів. В судовому засіданні представник відповідача підтримала подану заяву та просила стягнути з позивачів на користь відповідача витрати на правничу допомогу згідно поданої заяви. Доводи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу вважає необґрунтованими, пояснила, що грошові кошти за договором відповідач сплачувала адвокату через своїх батьків. Незважаючи на те, що майнові вимоги були заявлені лише одним з позивачів, первісні вимоги були заявлені спільно трьома позивачами, і для підготовки до розгляду справи за всіма вимогами було докладено однакові зусилля, тому просить стягнути заявлені витрати в рівних частках з позивачів. Представник позивачів у судовому засіданні проти задоволення заяви та стягнення витрат на правничу допомогу заперечувала на підставах, викладених у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на те, що судом відмовлено в задоволенні позову, судові витрати, понесені відповідачем, покладаються на позивачів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, суд виходить з наступного. Розмір витрат, які відповідач має сплатити своєму представникові за надання правничої допомоги, обсяг наданих представником відповідача послуг, підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 07.09.2023; Угодою про оплату послуг адвоката (додаткова до договору про надання правової допомогу) від 07.09.2023 року; квитанціями до прибуткового касового ордера № 21 від 07 вересня 2023, № 5 від 01.04.2024 року на загальну суму 15 000 грн. Взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, обсяг наданих адвокатом Мухіною Л.С. послуг, а саме: складення процесуальних документів, участь у судових засіданнях, значення справи для відповідача, а також клопотання представника позивачів про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, з урахуванням принципу пропорційності, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 6000 грн., яка підлягає стягненню з позивачів у рівних частках Відшкодування відповідачеві витрат на правничу допомогу в зазначеному розмірі, на переконання суду, відповідатиме критерію обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності. Отже, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial