Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Онопко В.С. звернулася до Московського районного суду м. Харкова з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів в якій просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 147521 грн. 85 коп. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 30.03.2023 відкрито виконавче провадження № 71383909 з примусового виконання виконавчого листа №643/16032/18, виданого 30.01.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду [PERSON] не виконується, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 31.10.2023 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соловйовим С.О., заборгованість [PERSON] за період з 07.11.2018 по 31.10.2023 складає 161286,85 грн. Боржником [PERSON] у жовтні 2023 року було сплачено 5000 грн. в рахунок погашення заборгованості, які йдуть на погашення заборгованості за листопад, грудень 2018 року та частково січень 2019 року. Виходячи з розміру заборгованості [PERSON] за аліментами, який міститься в розрахунку державного виконавця від 31.10.2023, пеня за несплату аліментів становить 147521,85 грн., оскільки відповідач не сплачував аліменти, які були стягнуті на утримання неповнолітньої дитини, внаслідок чого утворилася заборгованість, надавши при цьому розрахунок. Ухвалою суду від 16.11.2023 відкрито провадженні в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 25.03.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, відмовлено представнику відповідача адвокату Мойсюку А.М. в прийнятті письмових пояснень, приєднано до матеріалів справи виписку АТ «ПриватБанк» по надходженням по картці/рахунку та призначено розгляд справи до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Онопко В.С. вимоги, викладені в позові, підтримав повністю та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мойсюк А.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючи на те, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі розпочинається після набрання законної сили рішення суду. З рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/16032/18 від 08.02.2022 вбачається, що таке набрало законної сили 11.03.2022. При цьому позивачка зверталась з позовними вимогами до суду у 2018 році, а тому з урахуванням положень законодавства, з урахуванням практики Верховного суду та враховуючи відсутність вини відповідача, а саме нарахування пені за період з листопада 2018 року до 01.04.2022 задоволенню не підлягає. Крім того, відповідач за можливості здійснює перекази грошових коштів на картку сина. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-19). Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до обов`язкового негайного виконання. Під час проголошення рішення відповідач [PERSON] був присутній, в тому числі, представник відповідача. Вказане рішення набрало законної сили 11.03.2022 та з 30.03.2023 знаходиться на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ВП № 71383909 (а.с.12). З наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 07.11.2018 по жовтень 2023 року заборгованість [PERSON] складає 161286,85 грн. (а.с.20). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає таке. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення\~ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду України від 03.04.2019 року, справа №333/6020/16-ц, провадження №14-616цс18, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Тлумачення ст. 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Частиною 2 ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У вказаному розрахунку державного виконавця чітко відображений хід нарахування аліментів за період з 07.11.2018 по жовтень 2023 року. Суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів в матеріалах справи про існування заборгованості зі сплати аліментів, що також не заперечується стороною відповідача та погоджується з наданим позивачем розрахунком пені за період з 08.02.2022 по травень 2023 року. Проте не знаходить підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з 07.11.2018 по 08.02.2022 (день ухвалення рішення про стягнення аліментів), оскільки до ухвалення рішення Московського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 643/16032/18, у відповідача був відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, оскільки ще не був визначений їх точний розмір. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18 та Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22 (провадження № 61-10676 св22). Суд вважає необхідним акцентувати, що добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини є його суб`єктивним правом, стягнення аліментів за рішенням суду є правовою гарантією належного забезпечення права дитини на утримання обома батьками, контроль за виконанням якої покладено на державу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягує з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50040,00 грн. за період з 08.02.2022 по травень 2023 року Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судові збір у розмірі 1073, 60 коп.

Outcome: partial