Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

15.03.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення у період з 17.10.2023 по 15.03.2024 у розмірі 96\~201,22 грн. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2023 у справі №495/5062/23 за цивільним позовом [PERSON] до Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради визнано протиправним та скасовано наказ начальника Затоківського ВУЖКГ від 02 травня 2023 №7-к «Про звільнення [PERSON] », та поновлено на роботі в Затоківському ВУЖКГ на посаді головного інженера та стягнуто із Затоківського ВУЖКГ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2023 по день поновлення на роботі. Для можливості приступити до виконання обов`язків на посаді головного інженера в Затоківському ВУЖКГ, 17 жовтня 2023 [PERSON] прибув за адресою: [ADDRESS] , однак на територію мені не дозволив увійти охоронець, з його слів керівник Затоківського ВУЖКГ [PERSON] за вказаною адресою з`являється час від часу, інші працівники працюють дистанційно. На мої дзвінки керівник Затоківського ВУЖКГ [PERSON] на відповідає, на мої повідомлення щодо мого поновлення на роботі через відомий мені контактний з ним месенджер на відповідає та уникає. Ухвалою суду від 20.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. 01.04.2024 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт та заборонити відчуження транспортних засобів КАМАЗ 53215, вантажний, 2008 року випуску, [NUMBER] , БАЗ А079.25, автобус, 2009 року випуску, [NUMBER] , ЗИЛ МДК 433362, вантажний, 2004 року випуску, [NUMBER] , без позбавлення права володіння та користування. Ухвалою суду від 03.04.2024 у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Судові повістки про виклик до суду у цивільній справі відповідачу направлялись за його зареєстрованим місцем проживання, однак повертались на адресу суду без вручення із незалежних від суду причин. Згідно із частиною п`ятою\~статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідності до пункту 2 частини першої статті 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не прибув, відзиву не подав, позивач у судовому засіданні не заперечив проти заочного вирішення справи, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 у справі № 495/5062/23 позовні вимоги [PERSON] до Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування Наказу начальника Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Наказ начальника Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 02 травня 2023 №7-к «Про звільнення [PERSON] » визнано незаконним, скасовано та повоновлено на посаді головного інженера та стягнуто з Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2023 по 16 жовтня 2023 на роботі у сумі 79\~370,34 грн. Одночасно суд вирішив допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON] . Постановою державного виконавця ВП № 73190011 від 08.11.2023 відкрито виконавче провадження, на підставі виконавчого листа №495/5062/23 виданого 30.10.2023 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області. В матеріалах справи міститься акт державного виконавця Олени ПЕЧІНКИ від 04.12.2023 з якого вбачається, що до відділу ДВС звернувся начальник ВУЖКГ Затоківської селищної ради [PERSON] , який повідомив, що з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду не згоден та оскаржує його в апеляційному суді м. Одеса та постанову про відкриття виконавчого провадження 73190011 йому вручено особисто. Постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2024 апеляційну скаргу представника Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області адвоката Мацка В.В. залишено без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 залишено без змін. Таким чином, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 набуло чинності 27.02.2024, В період з 17.10.2023 по 15.03.2024 відповідач рішення суду не виконував, позивача не поновив на посаді і не виплатив на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно наданого суду розрахунку за даними особової картки форми П-2, оклад головного інженера з червня 2021 року становить 19 416,67 грн. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами цього спору, пов`язані із невиконанням судового рішення про поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду регулюються нормами КЗпП України та ЦК України. Стаття 236 КЗпП України визначає, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Приписами статей 129, 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання, що є однією із основних засад судочинства. Європейський Суд з прав людини, практика якого застосовується судом як джерело права відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», неодноразово звертав увагу на те, що «право, передбачене частиною першою статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла остаточному та обов`язковому судовому рішенню залишатися без дії на шкоду однієї зі сторін» (рішення ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі Hornsby v. Greece («Хорнсбі проти Греції»), п. 40), рішення ЄСПЛ від 20.07.2004 у справі Shmalko v. Ukraine («Шмалько проти України»), п. 43). Статтею 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи та підтверджено позивачем у судовому засідання, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 в частині поновлення [PERSON] на посаді головного інженера та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, станом на даний час досі не виконане. Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що порядок виконання судового рішення про поновлення особи на посаді, яка раніше була скороченою, полягає у введенні такої посади до штатного розпису та поновлення особи на цій посаді або роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу посаду відповідно до його кваліфікації. Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи, у період з 17.10.2023 по 15.03.2024 відповідач жодних заходів, спрямованих на виконання судового рішення та поновлення позивача на посаді головного інженера Виробничого Управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області або призначення позивача на рівнозначній посаді, не вчиняв. Так, Верховний Суд у постанові № 280/4402/21 від 05.05.2022 зазначив, що усталеною є позиція Верховного Суду про покладення на роботодавця відповідальності, передбаченої ст. 236 КЗпП України, незалежно від дій чи ініціативи працівника щодо поновлення на роботі, а також незалежно від причин зволікання із виконанням судового рішення, оскільки диспозиція цієї норми трудового законодавства пов`язує виплату середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню роботодавцем (зокрема, постанови Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 807/2434/15, від 19.04.2021 у справі № 826/11861/17, від 24.06.2021 у справі № 640/15058/19, від 20.07.2021 у справі № 826/3465/18, від 21.10.2021 справі № 640/19103/19). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач не довів належними та достатніми доказами, що невиконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 в частині поновлення [PERSON] на посаді головного івнженера у Виробничому Управлінні Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області має місце з підстав, незалежних від волі відповідача, та що відповідач вжив усіх можливих заходів для виконання цього судового рішення. На противагу цьому позивач довів, що має місце затримка виконання судового рішення роботодавцем, що у свою чергу є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримання виконання рішення суду. Щодо суми, яка підлягає стягненню, суд зазначає таке. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що він просить стягнути середній заробіток за період з 17.10.2023 до 15.03.2024, зазначивши, що розмір середньоденної заробітної плати становить 882,58 грн. а відтак стягненню підлягає 96201,22 грн. Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі № 569/10189/16-ц зазначив, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. З урахуванням таких висновків Верховного Суду, приймаючи до уваги, що вище суд встановив наявність затримки у виконанні судового рішення, суд вважає підставним твердження позивача, що період, за який слід розраховувати середній заробіток, треба відраховувати з 17.10.2023. Разом з тим, зважаючи на положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, яка визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд доходить висновку, що хоч і рішення суду від 16.10.2024 станом на 23.04.2024 все ще не виконане, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 17.10.2023 до 15.03.2024, як було заявлено позивачем. Щодо розрахунку суми, яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно наданого позивачем до суду розрахунку за даними особової картки форми П-2, оклад головного інженера з червня 2021 року становить 19 416,67 грн., тобто з 17 жовтня 2023 року по 15 березня 2024 року затримки виконання рішення суду становить 109 робочих днів. Позивачем здійснено розрахунок (взявши розрахунковий період з серпня - вересня 2023 року) вказавши середньоденну заробітну плату у розмірі 885,58 грн. (885,58 х 109 днів = 96\~528,22 грн.). Відповідач жодних заперечень щодо такого розрахунку до суду не подав. При цьому ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 середньоденну заробітну плату позивача визначено у розмірі 672,63 грн. Як уже встановлено, таке рішення набрало законної сили. Ні позивачем, ні відповідачем наведений у ньому розрахунок не оскаржувався. Відтак, такий розмір береться за основу судом і при розрахунку суми стягнення за час затримки виконання рішення суду. Оскільки період, за який просить позивач стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду 17.10.2023 до 15.03.2024 становить 109 робочих днів, то сума, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 73316,67 грн. (672,63 грн. х 109). З огляду на вищевикладене, позов слід задовольнити частково. Віповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За пред`явлення цього позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial