Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до\~суду із\~позовною заявою,\~в якій\~вказує,\~що між\~нею та [PERSON] 10.09.2010 було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Сімейне життя між ними не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин із березня 2014 року. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, державу. Розлад у їх стосунках набув тривалого характеру, а з березня 2015 року фактично припинено сумісне проживання з відповідачем та ведення спільного господарства. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились. Представник позивача [PERSON] надала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про слухання справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи чи розгляду у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до\~ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно\~до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам їхніх\~дітей,\~що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що 10.09.2010 зареєстровано шлюб між сторонами, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Шлюб фактично розпався. Сторони шлюбних відносин не підтримують з березня 2014 року, втратили взаємні почуття, примирення неможливе. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Outcome: approved