Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому покликалася на те, що вона є рідною дочкою [PERSON] , шо підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 06.08.1958 року. [INFO] її батько - [PERSON] помер. Після смерті батка відкрилася спадшина на майно, яке йому належало при житті, а саме: 77/300 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що її батько при житті не складав заповіт та те, шо вона, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, належить до першої черги спадкоємців, після смерті [PERSON] вона звернулась до [PERSON] , державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на належне спадкодавцю майно, а саме: будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідно до постанови від 25 червня 2021 № 1196/02-31 державного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до договору від 15 квітня 1991 року, укладеного [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] [PERSON] належить на праві особистої власності 127/300 (сто двадцять сім трьохсотих) частини будинку по [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 01 лютого 1991 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою по реєстру № 4-211 та Договору дарування, посвідченого Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою по реєстру № 5-751; [PERSON] належить на праві особистої власності 73/300 (сімдесят три трьохсотих) частини будинку по [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом по праву представлення, виданого 01 лютого 1991 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою по реєстру № 4-213; [PERSON] належить на праві особистої власності 100/300 (сто трьохсотих) частини будинку по [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом по праву представлення, виданого 01 лютого 1991 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою по реєстру № 4-213. Ще при житті її батько [PERSON] відчужив 23/300 на користь [PERSON] відповідно до Договору Д-518 від 02.10.2001 рокую Таким чином, [PERSON] належало на праві особистої власності 77/100 (сімдесят сім трьохсотих) частини будинку по [ADDRESS] . Згідно виготовленого технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , до будинковолодіння за відповідними означеними літерами входять: А - житловий будинок із загальною площею 372,4 м.кв., із них: Б - гараж 40,8 м.кв.; В - погріб 4,3 м.кв.;Г - погріб 26,3 м.кв.; Д - вбиральня 1,2 м.кв.; Е - гараж 35,8 м.кв.; Є - гараж 28,3 м.кв.; Ж - гараж 33,2 м.кв.; З - вбиральня - 1,2 м.кв.; К - сарай 5,1 м.кв.; N 1- колодязь 6,0 м/п; N 2- колодязь 9,0 м/п; N 3 -ворота 9,2 м.кв.; N 4 - ворота 6,5 м.кв.; N 5 - ворота 6,5 м.кв.; N 6 огорожа 36,6 м.кв.; N 7 колодязь 6,0 м/п; N 8 огорожа 109,4 м.кв. Згідно довідки від 13.04.2021 року за № 00352, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації за № 00352, щодо реєстрації права власності згідно архівних даних: 15.02.1991 за [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано право власності по 100/300 частини кожному на домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право на спадщину від 01.02.1991, видане Першою Івано-Франківською ДНК р. № 4 211; 15.02.1991 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 73/300 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право на спадщину від 01.02.1991, видане Першою Івано-Франківською ДНК р. № 4 213; 09.04.1991 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 27/300 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - договір дарування від 22.03.1991, посвідчений Першою Івано-Франківською ДНК р. № 5 - 751. Реєстровий запис № 537, книга № 4. Переходів права власності на даний об`єкт не реєструвалось. При житті батькові [PERSON] належало 77/300 на праві особистої власності в квартирі [ADDRESS] , яке складалося із: одна житлова кімната загальною площею 16,4 м.кв., коридор площею 7,1 м.кв., кухня площею 20,7 м.кв., коридор площею 2,3 м.кв., а також належав гараж площею 35,8 м.кв., третя частина горища, вбиральня площею 1,2 м.кв. і колодязь 6,0 м/п. Згідно звіту про незалежну оцінку від 18.09.2021, виданого ФОП [PERSON] , ринкова вартість об`єкту оцінки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 18 вересня 2021, без ПДВ складає 645 000 грн. (шістсот сорок пять тисяч) гривень без ПДВ. Ринкова вартість 77/300 частини складає 165 550 (сто шістдесят пять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень без ПДВ. У позивачки документ власності на Ім`я [PERSON] є відсутнім, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1196/02-31 від 25.06.2021 року. Враховуючи вищевказане, позивачка успадковує все майно, яке входить до спадщини після смерті [PERSON] , у тому числі 77/300 домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Однак документ власності на Ім`я [PERSON] на 77/300 частини житлового будинку (квартири) за вказаною вище адресою у позивача відсутній. Також, покійним батьком при його житті ніколи не здійснювалось жодних добудов, тобто відсутні будь-які самочинні споруди, а через те що саме відповідачами було здійснено добудови на їхніх площах, вона не може успадкувати майно, яке належало [PERSON] . Отже, вирішення питання визнання права власності на 77/300 частини житлового будинку (квартири) можливе лише по результатах розгляду цивільної справи на підставі рішення суду. Таким чином, за умови відсутності правовстановлюючого документа на частину в житловому будинку, позивач не може в установленому законом порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вищезазначене домоволодіння. У зв`язку із цим, державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори було рекомендовано позивачці звернутися до суду. Відповідно до ухвали суду від 28 вересня 2023 року проведено заміну відповідача [PERSON] на її правонаступників: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно ухвали суду від 13 грудня 2023 року проведено заміну відповідача [PERSON] у на його правонаступника [PERSON] . Позивачка та її представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням уточненої позовної заяви. Просять задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні не заперечували щодо позовних вимог. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). [PERSON] є батьком позивачки (а.с. 9, 10). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер (а.с. 11). Позивачка зазначає, що після смерті батька [PERSON] , вона звернулася до державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І., з метою оформлення спадкових прав на належне спадкодавцю майно, а саме будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідно до постанови від 25 червня 2021 № 1196/02-31 державного нотаріуса [PERSON] їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Згідно виготовленого технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , до будинковолодіння за відповідними означеними літерами входять: А - житловий будинок із загальною площею 372,4 м.кв., із них: Б - гараж 40,8 м.кв.; В - погріб 4,3 м.кв.;Г - погріб 26,3 м.кв.; Д - вбиральня 1,2 м.кв.; Е - гараж 35,8 м.кв.; Є - гараж 28,3 м.кв.; Ж - гараж 33,2 м.кв.; З - вбиральня - 1,2 м.кв.; К - сарай 5,1 м.кв.; N 1- колодязь 6,0 м/п; N 2- колодязь 9,0 м/п; N 3 -ворота 9,2 м.кв.; N 4 - ворота 6,5 м.кв.; N 5 - ворота 6,5 м.кв.; N 6 огорожа 36,6 м.кв.; N 7 колодязь 6,0 м/п; N 8 огорожа 109,4 м.кв. Як слідує з довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 13.04.2021 № 00352, 15.02.1991 за [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано право власності по 100/300 частини кожному на домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право на спадщину від 01.02.1991, видане Першою Івано-Франківською ДНК р. № 4 211; 15.02.1991 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 73/300 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право на спадщину від 01.02.1991, видане Першою Івано-Франківською ДНК р. № 4 213; 09.04.1991 за [PERSON] було зареєстровано право власності на 27/300 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності - договір дарування від 22.03.1991, посвідчений Першою Івано-Франківською ДНК р. № 5 - 751. Реєстровий запис № 537, книга № 4. Переходів права власності на даний об`єкт не реєструвалось (а.с. 16). При житті батькові [PERSON] належало 77/300 на праві особистої власності в квартирі [ADDRESS] , яке складалося із: одна житлова кімната загальною площею 16,4 м.кв., коридор площею 7,1 м.кв., кухня площею 20,7 м.кв., коридор площею 2,3 м.кв., а також належав гараж площею 35,8 м.кв., третя частина горища, вбиральня площею 1,2 м.кв. і колодязь 6,0 м/п. Згідно звіту про незалежну оцінку від 18.09.2021, виданого ФОП [PERSON] , ринкова вартість об`єкту оцінки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 18 вересня 2021, без ПДВ складає 645 000 грн. (шістсот сорок пять тисяч) гривень без ПДВ. Ринкова вартість 77/300 частини складає 165 550 (сто шістдесят пять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень без ПДВ. Позивач покликається на те, що документ власності на ім`я [PERSON] у неї відсутній, з огляду на що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст. 321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст.1221 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає підставними заявлені позовні вимоги, з огляду на що слід визнати за [PERSON] право власності на 77/300 частини будинковолодіння загальною площею 46,5 м.кв., за адресою: [ADDRESS] , що складається із: однієї житлової кімнати загальною площею 16,4 м.кв., коридору площею 7,1 м.кв., кухні площею 20,7 м.кв., коридору площею 2,3 м.кв., «Е » (гаражу площею 35,8 м.кв.), 46,5 м.кв. горища над квартирою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved