Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року в заяві [PERSON] на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Євгенія Івановича - відмовлено в повному обсязі. Адвокат Топчій П.І. який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із заявника на користь заінтересованої особи [PERSON] понесених нею витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. Крім того просить поновити пропущений строк на подання до суду доказів, понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. 07.05.2024 року представником заявника - адвокатом Даниленком С.П. надано заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просив відмовити в повному обсязі, оскільки заявлені витрати не є співмірними із складністю справи та не відповідають критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання робіт з надання правничої допомоги. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту-Закону № 5076-VI), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Водночас, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Відповідно до ч.1,2 ст. 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником заінтересованої особи надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги від 19.07.2022, укладений між адвокатом Топчій П.І. та [PERSON] ; Додаткова угода №2 від 01.06.2023 до Договору від 19.07.2022р.; Додаткова угода №3 від 01.02.2024 до Договору від 19.07.2022р.; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Топчій П.І. від 24.04.2024 на суму 10 000 грн.; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 24.04.2024 на суму 10 000 грн., з відстроченням оплати до вимоги.; Рахунок-фактура №01/2404/2024 від 24.04.2024 на оплату вартості правничої (правової) допомоги адвоката на суму 10 000 грн. На підставі виставленого адвокатом рахунку від 24.04.2024 р. [PERSON] було сплачено 10000,00 грн. у якості оплати за правову допомогу, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3616187473.1 від 29.04.2024 року. Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі №922/1964/21 зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами». Дослідивши Договір про надання правової допомоги від 19.07.2022, Акт приймання-передачі наданих послуг від 24.04.2024 року, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також враховуючи заперечення представника заявника, суд дійшов до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат у розмірі 10000,00 грн. Водночас, представником заявника Даниленко С.П. не доведено, що зазначений розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним з критеріями, визначеними ч.6 ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1, 3 ст.89 ЦПК України). Враховуючи надані адвокатом Топчій П.І. документи, які в повній мірі підтверджують факт надання [PERSON] послуг з правової допомоги під час розгляду цивільної справи №761/338/22, а також ненадання представником заявника належних та допустимих доказів, в тому числі конкретних доводів, які б свідчили про необґрунтованість та неспівмірність витрат на правничу допомогу, які понесені [PERSON] , суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] , слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове судове рішення.

Outcome: approved