Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» 14.02.2023 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0656/82/0205275 від 18.05.2017 у розмірі 59 366 грн. 10 коп. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 18.05.2017 укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0656/82/0205275, за умовами якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 29 946 грн 76 коп, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 18.05.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,3%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти. [PERSON] неналежно виконувала зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Надалі, 20.09.2019 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право грошової вимоги ТОВ «Вердикт капітал», про що укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-19-F, у тому числі і за кредитним договором №014/0656/82/0205275від 18.05.2017. Таким чином, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги до [PERSON] і до неї, як до нового кредитора, перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні. Заборгованість станом на 18.01.2023, відповідно до наданого розрахунку, становить 59 366 грн 10 коп, з яких: 24 415 грн 74 коп - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 5560 грн 66 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 24 486 грн 71 коп - заборгованість за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості): заборгованість з пені - 2233 грн 10 коп, нараховані 3% річних-1 422 грн 79 коп, та втрати від інфляції - 3 247 грн 10 коп. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. На адресу суду 30.06.2023 надійшло клопотання про залучення ТОВ «ДЕБТ ФОРС» в порядку ст.55 ЦПК України, оскільки 09.03.2023 позивач - ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» право вимоги, яке 30.05.2023 відступило право вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Відтак, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу кредитора та права вимоги до боржника. Вказане клопотання задоволено судом. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу слухати без її участі. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її участі та відзив на позовну заяву не подала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 18.05.2017 між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0656/82/0205275, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 29 946 грн 76 коп (п.1.1.1 договору) строком на 72 місяці (п.1.1.6. договору) з кінцевим терміном його повернення 18.05.2023 (п.1.1.5 договору), зі сплатою процентів за користування кредитом, які сплачуються у складі щомісячного ануїтетного платежу та розраховуються виходячи з процентної ставки 35,3% річних (п.2.1 та п.1.1.8 договору). Розмір щомісячного платежу 1005 грн 64 коп (додаток №2 до договору про надання банківських послуг у сфері страхування №014-0658/82/0205275). Договір укладений в письмовій формі та підписаний відповідачкою. Підтвердженням укладення відповідачем договору є також заповнена заява-анкета для отримання готівкового кредиту «Кредит готівкою для найкращих клієнтів банку» №06560205275 від 18.05.2017 року, яка містить особисті дані відповідачки, а також розмір кредиту та строк такого кредитування. Факт перерахування кредитних коштів [PERSON] підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за здійсненими операціями (платежами) за період з 18.05.2017 по 18.05.2020. Надалі, 20.09.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт-Капітал" укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт-Капітал». Згідно з витягом з портфелю заборгованості від 17.03.2020 до договору відступлення права вимоги №114/2-19-F ТОВ «Вердикт-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №014/0656/82/0205275. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №014/0656/82/0205275, станом на 18.01.2023 заборгованість становить 59 366 грн 10 коп, з яких: 24 415 грн 74 коп - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 5560 грн 66 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 24 486 грн 71 коп - заборгованість за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості): заборгованість з пені - 2233 грн 10 коп, нараховані 3% річних-1 422 грн 79 коп, та втрати від інфляції - 3 247 грн 10 коп. Надалі, 09.03.2023 між ТОВ «Вердикт-Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №09-03/23, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Кампсіс Фінанс». В свою чергу, 30.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №30-05/23, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 30.05.2023 до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право вимоги за кредитним договором №014/0656/82/0205275. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно, до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено Параграфом 2 Глави 71 ЦК України ЦК України або не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Позивачем доведені заявлені позовні вимоги, а саме факт укладання договору позики, факт набуття прав вимоги та факт наявності заборгованості за договором позики, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.07.2014 року суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Згідно ч.1-3 ст.12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вищевказаним договором позики щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме 24 415 грн 74 коп - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 5560 грн 66 коп - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 24 486 грн 71 коп - заборгованість за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості): заборгованість з пені - 2233 грн 10 коп, що в сукупному розмірі становить 54696 грн 21 коп. Разом з цим, щодо позовних вимог в частині стягнення зі [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Як вбачається з доданих до позовної заяви письмових доказів, датою повернення кредиту є 18.05.2023. При цьому з даною позовною заявою ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулося до суду 14.02.2023, тобто до дати повернення кредиту, встановленої договором. Таким чином, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. З огляду на викладене, оскільки на момент звернення до суду з даною позовною заявою строк повернення кредиту не настав, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. З матеріалів справи вбачається, що правова допомога ТОВ «Вердикт-Ккапітал» надавалась адвокатським об`єднанням "Ліга Ассістанс" на підставі укладеного 03.01.2023 року договору про надання правничої допомоги №03-01/2023, заявки про надання правничої допомоги №135 від 05.01.2023 та витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023. У зв`язку з відступленням права вимоги ТОВу «ДЕБТ ФОРС», а також його вступу у справу відбувся перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав. Таким чином, має місце - процесуальне правонаступництво в результаті заміни кредитора у зобов`язанні. Цивільне процесуальне правонаступництво може бути тільки загальним (універсальним), оскільки правонаступник повністю замінює собою правопопередника у всьому об`ємі його процесуальних прав і обов`язків. Допускається на будь-якій стадії цивільного процесу. З моменту вступу до процесу правонаступник набуває всі процесуальні права і обов`язки свого правопопередника. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Відповідно до положень ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання від відповідача про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності витрат відповідача на правничу допомогу до суду не надходило. Таким чином,

Outcome: partial