Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

20 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2020555855 від 16 вересня 2018 року в розмірі 18307 грн 23 коп., що складається із загальної суми боргу по тілу в розмірі 17408 грн 59 коп., загальної суми боргу по відсотках у розмірі 898 грн 64 коп. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 39). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що 16 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (надалі також АТ «ОТП БАНК») та [PERSON] укладено кредитний договір № 2020555855. У свою чергу, АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка становить 18307\~грн 23\~коп.,\~з них: 17408 грн 59 коп. сума боргу по тілу та 898 грн 64 коп. - сума боргу по відсотках. В подальшому, 28 червня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28/06/23, відповідно до умов якого, АТ «ОТП БАНК» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги за кредитним договором № 2020555855. Таким чином,\~позивач набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 18307 грн 23 коп., що складається із загальної суми боргу по тілу в розмірі 17408 грн 59 коп., та загальної суми боргу по відсотках у розмірі 898 грн 64 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 41). У прохальній частині позовної заяви позивач просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 2-зі звороту). Відповідач в судове засідання, призначене на 25 квітня 2024 року, не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 42), відзиву на позовну заяву не надав. 25 квітня 2024 року [PERSON] подав до суду заяву, за змістом якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав (а.с. 43). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено,\~що 16\~вересня 2018\~року між\~AT\~«ОТП БАНК»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 2020555855. Відповідно до умов договору Банк надав позичальнику кредит у загальному розмірі 15167 грн 81 коп., а позичальник отримав кредит та зобов`язався повернути його в строк та на умовах, визначених даним договором, сплативши відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 5). Відповідно до\~кредитного договору\~№ 2020555855 від 16 вересня 2018 року та Паспорту споживчого кредиту (а.с. 6), банк надав позичальнику кредит на придбання товару в загальному розмірі 15167 грн 81 коп., строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 36,40%, загальні витрати за кредитом 5761 грн 66 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту 20629 грн 47 коп. Також, за умовами договору позичальник повинен оплатити банку послугу «СМС+Довідка» - 300 грн. Зазначений паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] (а.с. 6-зі звороту). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] підписав Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 2020555855_CARD\~від 16\~вересня 2018\~року,\~відповідно до\~якої відповідач попередньо ознайомився зі тарифами банка, а також приєднався до Договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він погодився (а.с. 8- 9). На підтвердження отримання кредитної картки [PERSON] підписано розписку, у якій останній своїм підписом підтвердив отримання ним банківської платіжної картки АТ «ОТП БАНК» та те, що з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП БАНК» ознайомлений (а.с. 13). Згідно зі специфікацією до кредитного договору, рахунком-фактурою № ФТП-0200-3433247 від 16 вересня 2018 року, актом приймання-передачі товару/послуг від 16 вересня 2018 року та фіскальним чеком від 16 вересня 2018 року, отримані від банку кредитні кошти [PERSON] витратив на придбання побутової техніки, сума оплати за товар становить 15867 грн 81 коп. (а.с. 11, 12). 28 червня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 28/06/23, відповідно до умов якого, АТ «ОТП\~БАНК» (Клієнт) передає,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»(Фактор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржником, а розмірі Портфеля Заборгованості. За цим договором фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору (а.с. 15-16). Відповідно до\~Витягу з\~Реєстру боржників\~№ 2\~до Договору\~факторингу №\~28/06/23\~від 28\~червня 2023\~року до\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» перейшло\~право вимоги\~за кредитним\~договором №\~2020555855 від\~16\~вересня 2018\~року- боржник [PERSON] , загальна сума боргу 18307 грн 23 коп. (а.с. 17). Позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не здійснювались, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок регулювання спору для даної категорії справ. Кредитор свої зобов`язання відповідно до кредитного договору виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, не сплатив відсотки, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору № 2020555855 від\~16\~вересня 2018\~року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 18307 грн 23 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17408 грн 59 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 898 грн 64 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини\~1\~статті 611\~ЦК України\~визначено,\~що у\~разі порушення\~зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; зміна умов\~зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~частиною 1\~статті 1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] \~16\~вересня 2018 року укладений кредитний договір № 2020555855, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 15867 грн 81 коп., строком на 24 місяці. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Також, із Паспорту споживчого кредиту встановлено, що позичальнику відкрита кредитна лінія із лімітом кредиту 2500 грн на 36 місяців на споживчі цілі, загальні витрати по кредитній ліній 3250 грн 42 коп., орієнтовна загальна вартість 13250 грн 42 коп., реальна процентна ставна 79,58 % (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за кредитним договором\~№ 2020555855\~від 16\~вересня 2018\~року у\~розмірі 17408\~грн 59\~коп. й не сплатив заборгованість за відсотками в сумі 898 грн 64 коп. ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу (відступлення права вимоги) набуло статус нового кредитора за Кредитним договором № 2020555855 від 16 вересня 2018 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за кредитним договором № 2020555855. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу № 28/06/23. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Згідно частинами 1-2, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвали рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за договором, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором\~№ 2020555855\~від 16\~вересня 2018\~року у розмірі 18307 грн 23 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17408 грн 59 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 898 грн 64 коп. Отже, позов підлягаю задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 62313 від 05 березня 2024 року у сумі 3028 грн 00 коп., враховуючи те, що відповідач позов про стягнення заборгованості визнав до початку розгляду справи по суті, про що вказав у поданій до суду заяві, суд приходить до висновку про те, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1514 грн 00 коп., сплаченого ним при поданні цього позову відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору у сумі 1514 грн 00 коп. В мотивувальній частині позову позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи він поніс витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1514 грн). У прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути судові витрати із відповідача. Надаючи оцінку вимозі про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1514 грн), суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного підтверджуючого документу щодо понесення відповідних витрат, так само відсутні відомості про докази, які позивач витребував, не має інформації про здійснення огляду доказів за їх місцем знаходження, їх забезпечення. З огляду на викладене, підстави для стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1514 грн) відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved