Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 20.06.2023 року до провадження Заводського районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної зави Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» «про стягнення заборгованості». Згідно до змісту позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №2448946 від 03 липня 2020 року на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, IBAN: [NUMBER] в АТ Райффайзен Банк Аваль) в розмірі 43500,00 грн. та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. судовий збір. 2.Позиція сторони позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 03 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2448946, відповідно до якого Відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 10 000,00 грн. Пункт 1.1. Кредитного договору, що укладений з Відповідачем чітко передбачено предмет договору - Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. П. 2.4.1. Кредитного договору передбачає зобов`язання Позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. Договору ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем; виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] , відповідно до п 1.1. Кредитного договору кредитні кошти, в свою чергу Позичальник свої зобов`язання перед Позикодавцем не виконав, відповідно до умов Кредитного договору маєповертати кредитні кошти згідно графіка погашення кредиту, передбаченого у Додатку №1 де Кредитного договору № 2448946 від 03.07.2020 року Згідно п.6.1. Кредитного договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Згідно п.6.2. Кредитного договору. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства пре укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладанні; цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариств) електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником Товариству через Веб\-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. У відповідності до п. 6.3. Кредитного договору, виказуючи свою згоду на укладання кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що: (ІИ він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, 1 зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договор)' та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід"ємною частиною цього Договору. Зі змісту Кредитного договору від 03 липня 2020 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням № 22694534 від 03.07.2020 року. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору року Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Тому, 29 грудня 2020 року між ТзОВ «Мілоан» та Позивачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення права вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до Відповідача за кредитним договором. Станом на 14.05.2021 року сума заборгованості Відповідача становить 43 500,00 (сорок три тисячі п`ятсот грн. 00 коп.), відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором. З них: 1.Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 гривень; 2.Прострочена заборгованість за комісією становить - 2 000,00 гривень; 3. Прострочена заборгованість за процентами становить -31 500.00 гривень. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №2448946 від 03.07.2020 року було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення права вимоги № 58-МЛ від 29.12.2020 року. Тобто після отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Позивачем була проведена робота щодо добровільного врегулювання заборгованості за кредитним договором: 1)Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості №20307926/1 від 23.02.2021 року; 2)Надано термін для добровільного врегулювання Відповідачем зобов`язання. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18 - направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 3. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] , подав до суду відзив. Зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Посилався на те, що: 1)Позивачем не доведено факт укладання Договору з Відповідачем та його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі - підписами Сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", який дозволить перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договору у дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами Договору і застосувати його умови до правовідносин Сторін при прийнятті Судом рішення. Не заперечуючи договір виключно через те, що він міг бути укладений в електронній формі, Відповідач заперечував його через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутній його підписаний обома Сторонами у дату укладання оригінал. Зазначив, що під документами, доданими позивачем до позову, відсутні не тільки підписи Відповідача, а і електронні цифрові підписи та електронна цифрова печатка самого кредитора. Оскільки кредитний договір є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладання в оригіналі обома його сторонами. За відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки та неустойка були погоджені Сторонами, а до текстів документів, односторонньо виготовлених та наданих Позивачем у копіях для подання до Суду, могли бути внесені будь-які відомості, вигідні Позивачу, саме тому такі копії, не підписані обома сторонами, підлягають відхиленню. В іншому випадку це поставило б споживачів, і не тільки фінансових послуг, а і комунальних послуг та інших послуг монополістів, у завідомо невигідне становище: в своїх інформаційно-телекомунікаційних системах останні мають змогу встановлювати будь-які умови, фактично не ознайомлюючи з ними споживачів, що створить грунт для зловживань. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Застосовуючи до спірних правовідносин правила статті 1055 ЦК України, необхідно керуватися тим, що єдиною можливою формою кредитного договору є письмова форма, доказом дотримання якої може бути виключно оригінал такого договору. За таких умов, вважає, що відсутність у Позивача оригіналів доказів по кредитним правовідносинам має наслідком правомірну відмову у позові як недоведеному. 2)Позивачем не надано доказів надання Відповідачу його примірнику оригіналу Договору ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність. Отже, Відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений, і такий правочин згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою виникнення обов`язків у Відповідача як споживача кредитних послуг. Згідно з ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Згідно з ч. 11 ст. 7 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Цією ж статтею визначено істотні умови кредитного договору. Законодавство зобов`язує кредитодавця надати оригінал договору споживачу невідкладно після підписання сторонами і покладає саме на кредитодавця обов`язок доведення того, що такий оригінал було фактично передано споживачу (а не могло бути отримано ним у теорії). 3)Позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим . Довідка-розрахунок заборгованості, яка надана Суду Позивачем, не є доказом наявності заборгованості, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом. А жодного доказу видачі кредиту на рахунок Відповідача та доказів існування заборгованості у заявленому розмірі Позивачем не подано. Надана Позивачем копія платіжного доручення на переказ грошових коштів не є належним та допустимим доказом перерахування грошових коштів Відповідачу у зазначеному Позивачем розмірі суми кредиту 10000 гри. і саме за Договором про надання кредиту № 2448946 від 03.07.2020р, оскільки в наданому документі відсутні повні реквізити отримувача та відмітка AT «АЛЬФА-БАНК» про фактичне проведення платежу. У дату 03.07.2020 року на рахунок відповідача у AT КБ «ПРИВАТБАНК» кошти з призначенням платежу: (кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 2448946),яке зазначене у копії непосвідченного банком платіжного доручення, не надходили. Даний документ не є доказом фактичного перерахунку коштів з банківського рахунку саме від кредитора за договором, а не якоїсь іншої особи. Адже кошти через LiqPay та інші сервіси переказів з картки на картку можуть перераховуватись будь-якою особою, особу відправника встановити неможливо. Також Позивачем долучено до матеріалів справи Заявку Відповідача, у якій зазначено наступні умови кредитування: сума кредита: 10000 грн.; сума для виплати: 13500 грн.; строк: З0 днів. Ніяких інших умов кредитування Відповідачем заявлено та погоджено не було, у тому числі не було погоджено неустойку, підвищені відсотки, комісії. 4)Нараховані Позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим Позивачем у наданих копії Договору та графіку платежів умовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Зазначив, що якщо застосовувати до правовідносин Сторін умови Кредитного договору та Графіку платежів, копії яких надав Позивач, то строк кредитування визначений сторонами становить 30 днів, процентна ставка 0,50 % на день, сума процентів за весь період договору - 1500 грн., комісія за надання кредиту: 2000грн., до сплати всього: 13500 грн. - саме так зазначено в Графіку платежів і Заявці. Відповідачем не погоджувалось жодного продовження визначеного строку кредитування чи інших його умов. Відповідач не погоджував, що за кожен день прострочення поза межами строку кредитування будуть нараховуватись відсотки, підвищені відсотки чи неустойка, і не погоджував продовження нарахування процентів понад строк зазначений у Графіку платежів. У тому числі відсутні такі відомості у наданій Позивачем паперовій копії Заявки. 5)Безпідставним є продовження нарахування договірних процентів, комісій та неустойки після завершення строку кредитування всупереч ч. 1 ст. 530, ст. 1048,1050 ЦК України, який був встановлений Договором. Строк, за який проводиться стягнення заборгованості, визначений поза межами строку кредитування, який відповідно до наданих Позивачем копій Заявки Відповідача, Кредитного договору та графіку платежів становив - З0 днів, а строк, за який Позивач відповідно до Розрахунку заборгованості нараховує визначені у Кредитному договорі відсотки становить - 30 днів.Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти та неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Розрахунки Позивача показують, що ним Відповідачу було надано неповну і недостовірну інформацію про ціну фінансової послуги, суму абсолютного значення подорожчання кредиту до та під час подання Заявки, а продовження нарахування процентів після закінчення строку дії кредитування та поза межами ціни договору вказаної у Графіку платежів є безпідставним. Вважає, що проценти за користування кредитом після закінчення строку кредитування 30 днів на підставі ст. 1048 ЦК України нарахуванню та стягненню не підлягають. 6)Посилався також на несправедливі умови договору, а також прострочення кредитора та передчасність вимог позивача. Зазначав, що позивачем надано Суду копію повідомлення про відступлення права вимоги, але жодних доказів його отримання Відповідачем, як і доказів його відправлення Відповідачу Суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. З урахуванням корм законодавства та правових висновків, викладених у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 2-127/11, провадження № 61-1648св17; Постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16; Постанові Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 185/1054/16-ц, провадження № 61-7162св20 належними і достатніми доказами набуття права вимоги мають бути: засвідчена копія договору про правову підставу переходу права вимоги, актів приймання - передачі права вимоги та кредитної справи, докази фактичної оплати новим кредитором за відповідним договором. Лише разом ці докази доводять набуття новим кредитором права вимоги. Вбачається, що у даному випадку ст.ст. 516, 517, 613 ЦК України порушені Позивачем, оскільки Відповідач вперше дізнався про існування Позивача, отримавши ухвалу Суду та ознайомившись з матеріалами даної справи. До отримання Відповідачем повідомлення про відступлення прав вимоги має місце прострочення кредитора, тому за відсутності доказів, що Відповідач взагалі був повідомлений про вимоги Позивача до моменту звернення останнього до Суду з позовом, права Позивача не є порушеними Відповідачем і вимоги до останнього у судовому порядку є передчасними, та має місце прострочення кредитора. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 17.04.2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»звернулось до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача «про стягнення заборгованості» (т.1 а.с.4-6). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року цивільну справу вирішено передати за підсудністю до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т.1 а.с.36) 20.06.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (т.1 а.с.40а). 23.06.2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т.1 а.с. 42-43). 23.06.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська задоволено частково клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» «про витребування доказів» (т.1 а.с.45-46). 19.07.2023 року відповідач [PERSON] , подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи(т.1 а.с. 52). 19.07.2023 року відповідач [PERSON] , подав до суду клопотання, у якому просить відкласти розгляд справи та поновити строк на подання відзиву(т.1 а.с. 53-54). 03.08.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 63-85). 03.08.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі (т.1 а.с. 90-95). 21.08.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська задоволено частково клопотання відповідача [PERSON] « про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі» (т.1 а.с.96-97). 07.08.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (т.1 а.с. 101-102). 21.08.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] «про залишення позовної заяви без розгляду» відмовлено. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] «про стягнення заборгованості за кредитним договром» - залишено без руху (т.1 а.с.119-120). 07.08.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про витребування доказів (т.1 а.с. 125-129). 07.08.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, клопотання передано в провадження судді Івченко Т.П. (т.1 а.с.121). 21.08.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] «про витребування доказів» задоволено т.1 а.с.130-132). 06.09.2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»наддав клопотання про усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.141-142). 28.09.2023 року АТ КБ «Приватбанк» надало інформацію на запит щодо зарахування коштів на рахунок [PERSON] (т.1 а.с.167). 03.10.2023 року від ТОВ «Мілоан`через систему «Електронний суд» надійшла заява про надання документів згідно Ухвали від 21.08.2023 року «про витребування доказів» (т.1 а.с.169-171). 10.10.2023 року від ТОВ «Мілоан» надійшла заява про надання документів згідно Ухвали від 21.08.2023 року «про витребування доказів» та пояснення по суті (т.1 а.с.207-208). 20.11.2023 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про відкладення розгляду справи (т.1а.с.227-228). 06.12.2023 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про відкладення розгляду справи (т.1 а.с.240-241). 13.03.2024 року адвокат Медведєва Л.В., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи (т.2 а.с. 10). 18.03.2024 року адвокат Медведєва Л.В., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи, призначеної на 18.03.2024 року, провести без участі відповідача та представника, в задоволенні позовних вимог відмовити (т.2 а.с. 12). 26.02.2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заяву про розгляд справи, без його участі за наявними доказами, в задоволенні позовних вимог відмовити (т.2 а.с. 18). Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 03 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2448946, відповідно до якого Відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 10 000,00 грн.(т.1 а.с.8-10, 210-212) ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] , відповідно до п 1.1. Кредитного договору кредитні кошти, в свою чергу Позичальник свої зобов`язання перед Позикодавцем не виконав, відповідно до умов Кредитного договору має повертати кредитні кошти згідно графіка погашення кредиту, передбаченого у Додатку №1 де Кредитного договору № 2448946 від 03.07.2020 року (т.1 а.с.11, 213). Згідно п.6.1. Кредитного договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (т.1 а.с.12,214). Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача (т.1 а.с.216-217), якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням № 22694534 від 03.07.2020 року (т.1 а.с.13, 167). 29 грудня 2020 року між ТзОВ «Мілоан» та Позивачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення права вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до Відповідача за кредитним договором (т.1 а.с.16-20). Станом на 14.05.2021 року сума заборгованості Відповідача становить 43 500,00 (сорок три тисячі п`ятсот грн. 00 коп.), відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором (т.1 а.с. 23). З них: Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 гривень; Прострочена заборгованість за комісією становить - 2 000,00 гривень; Прострочена заборгованість за процентами становить -31 500,.00 гривень. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №2448946 від 03.07.2020 року було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення права вимоги № 58-МЛ від 29.12.2020 року. Після отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Позивачем була проведена робота щодо добровільного врегулювання заборгованості за кредитним договором: Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості №20307926/1 від 23.02.2021 року, надано термін для добровільного врегулювання Відповідачем зобов`язання (т.1. а.с.24). 6. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з ч.ч. 1-3 ст.100ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи(в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео-та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Частиною 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання Ухвали суду про витребування доказів, ТОВ «Мілоан» було надано запитувані судом документи, а саме: довідка по заяві на кредит, кредитний договір, інформація з електронного файлу, хронологія вчинення дій щодо у кладення договору, скріншот з ІТС ТОВ «Мілоан» про відправлення смс з кодом для підписання договору, скріншот з ІТС ТОВ «Мілоан» про відправлення смс про розміщення кредитного договору в особистому кабінеті позичальника на сайті товариства, копія платіжного доручення на перерахування коштів, довідка платіжної системи, через яку здійснювалось переказ коштів про зарахування кредитних коштів. Документи були надані в копіях, а також в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд». Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.2ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2020 року відповідачем, [PERSON] , на сайті miloan.ua було заповнено Анкету-заяву на кредит №2448946, в якій визначено суму кредиту в розмірі 10000,00грн., строк кредиту з 02.07.2020р, з датою повернення 01.08.2020 року. Визанчено розмір комісії за надання кредиту в розмірі 2000,00грн та проценти за користування кредитом 1500,00грн. Зазначено платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредитних коштів. [NUMBER]. Також визначено IP адресу, з якої подано заяву. 03 липня 2020 року після проходження верифікації за телефоном [NUMBER] , підтвердження зміни умов, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2448946. Вказаний кредитний договір укладений шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір №2448946 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов. Отже, станом на 03.07.2020року між сторонами було досягнуто згоди щодо умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Мілоан» виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги позикодавця, що виникають в результаті використання грошових коштів та повернути кредит. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позикодавець виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси відповідачу в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав в користування кредитні кошти 03.07.2020 року, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Пункт 1.1. Кредитного договору, що укладений з Відповідачем чітко передбачено предмет договору - Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. П. 2.4.1. Кредитного договору передбачає зобов`язання Позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. Договору. Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом:1500,00грн., які нараховуються за ставкою. 0,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору встановлено, що стандартан (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту. Відповідно до п.2.2.3 Кредитного договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена в п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом, включаючи строк, що настає за датою повернення кредиту, визначеним п.1.4 договору. Згідно п.6.1. Кредитного договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Згідно п.6.2. Кредитного договору, розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства пре укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладанні; цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариств) електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником Товариству через Веб\-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. У відповідності до п. 6.3. Кредитного договору, виказуючи свою згоду на укладання кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід"ємною частиною цього Договору. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчить довідка про ідентифікацію, з якої вбачається, що [PERSON] було присвоєно одноразовий ідентифікатор [NUMBER] (т.1 а.с.12),а також Інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину (т.1 а.с. 214). Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням № 22694534 від 03.07.2020 року (т.1 а.с.13) та інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» щодо зарахування грошових коштів в сумі 10000,00грн. на рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] (т.1 а.с.167). 29 грудня 2020 року між ТзОВ «Мілоан» та Позивачем було укладено Договір відступлення права вимоги №58-МЛ від 29.12.2020 року. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до Відповідача за кредитним договором (т.1 а.с.16-22). Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Позивачем була проведена робота щодо добровільного врегулювання заборгованості за кредитним договором, відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитно заборгованості №20307926/1 від 23.02.2021 року, надано термін 7 днів для добровільного погашення Відповідачем заборгованості (т.1 а.с. 24) Відповідно до виписки, наданої позивачем, станом на 14.05.2021 року сума заборгованості Відповідача становить 43 500,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить - 2 000,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами становить -31 500,00 гривень (т.1 а.с.23). Аналізом наданого позивачем документу під назвою «Відомость про щоденні нарахування та погашення» за кредитним договором вбачається, що [PERSON] , отримавши кредит в сумі 10000,00грн.,за період з 03.07.2020 року по 01.10.2020 року жодного разу не здійснював погашення заборгованості. [PERSON] , згідно п. 1.5.2 договору нараховувались проценти у розмірі 50,00грн. щоденно, починаючи з 04.07.2020 року по 02.08.2020 року. З 03.08.2020 року по 01.10.2020 року нарахування процентів здійснювалось відповідно до п.1.6 договору в розмірі 500,00грн. щоденно (т.1 а.с.14-15) В той же час, відповідачем [PERSON] не надано детального та обгрунтованого розрахунку, який би спростовував правильність наданого позивачем розрахунку за кредитним договором з урахування процентів за користування коштами. Заперечення відповідача проти позовних вимог зводяться до незгоди з самим фактом укладення договору та отримання кредитних коштів, однак факт укладення договору було підтверджено ТОВ «Мілоан» шляхом надання кредитного договору в електронному вигляді з Інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину, а також перерахування коштів в сумі 10000,00грн. 03.07.2020 року на рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] , підтверджено АТ КБ «Приватбанк». Отже, за таких умов, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 43 500,00 грн є обґрунтованими. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved