Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з частини до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 27.03.2023 Машівським районним судом Полтавської області видано судовий наказ про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2023 і до досягнення дитиною повноліття. З 05.02.2020 він перебуває на службі в рядах ЗСУ і з 24.02.2022 і по теперішній час приймає участь у бойових діях по захисту країни. З 10.08.2023 з його заробітної плати стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина в розмірі 12500,00 грн. Наразі його сімейний стан змінився - він одружився з [PERSON] та [INFO] в нього народилась донька [PERSON] , які в даний час є внутрішньо-переміщеними особами. У зв`язку з вищевикладеним розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина, є таким, що ставить його у скрутне матеріальне становище, так як дружина не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому весь тягар їх утримання покладений на нього. У зв`язку зі зміною складу його сім`ї, появою нових утриманців, погіршення у зв`язку з цим матеріального стану, він має право на зміну розміру аліментів та зменшення їх з до 1/6 частки. Ухвалою від 16 січня 2024 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що вона є переселенкою, не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного доходу не має. Зміна сімейного стану позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, відсутні будь-які докази про утримання позивачем інших осіб та спільного проживання з ними, а також докази погіршення матеріального стану позивача. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої він зазначив, що він винаймає для дружини та доньки, які в даний час є внутрішньо-переміщеними особами, житло, за яке платить орендну плату в розмірі 10000,00 грн щомісячно, що підтверджується копіями відповідних довідок про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб та договору оренди житлового приміщення від 01.07.2023, акту прийому-передачі на в`їзд, розписки про взаємні розрахунки по договору оренди житлового приміщення. Його дружина має ряд захворювань, на лікування яких ним придбаються певні ліки, що підтверджується відповідними копіями чеків, виписки № 86 із медичної карти стаціонарного хворого інфекційного відділення від 04.01.2024 та консультативного висновку від 08.02.2024. Також він допомагає матеріально матері, [PERSON] , яка мешкає в смт Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області, яке знаходиться поблизу бойових дій та постійно зазнає ракетних ударів, що ускладнює ведення нею трудової діяльності та отримання нею заробітної плати для достатнього життєвого рівня, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. Від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких вона підстави, зазначені в заяві позивача, не визнала, зазначивши, що укладення договору оренди позивачем не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач добровільно допомагає своїй матері, яка не є пенсіонером, має чоловіка, земельні ділянки та паї, з яких отримує дохід, а тому це не свідчить про погіршення його матеріального стану, а навпаки свідчить про достатній рівень доходу. Зменшення розміру аліментів погрішить її матеріальне становище, оскільки вона є переселенкою, не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як і дружина позивача, несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу та засобів гігієни. Ухвалою від 27 березня 2024 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду. Від позивача надійшла заява, згідно якої він позов підтримав та просив його задовольнити. Від відповідача надійшла заява, згідно якої вона позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити та слухати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні в ній докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що вони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 27 березня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнето аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.08.2023 звернуто стягнення на доходи позивача по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , перебуває на військовій службі в Національній гвардії України, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 05.02.2020. Згідно копії довідки військової частини [NUMBER] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області. Має постійний дохід, що ним не заперечується. Згідно копії довідки про розмір заборгованості по аліментам з грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] з нього стягуються аліменти за вищезазначеним судовим наказом № 2-н/948/23, виданим 30.03.2023. [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про н6ародження серії [NUMBER] від 01.07.2023, та 28.10.2023 він уклав шлюб з матір`ю дитини, [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2023. Позивач разом з родиною мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.05.2022, 04.07.2023, 23.08.2023. З договору оренди житлового приміщення між [PERSON] та позивачем від 01 липня 2023 року вбачається, що [PERSON] уклав договір оренди квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов п. 3.1 якого орендна плата за користування квартирою та майном складає 10000,00 грн на місяць. Згідно пунктів 3.4, 5.3 Договору орендарем сплачуються комунальні послуги згідно діючих тарифів за фактично спожиті послуги та відповідно до рахунків. Також, при укладені договору оренди було сплачено заставну суму в розмірі 10000,00 грн (п.3.2 цього Договору). Про здійснення розрахунків за даним договором свідчить також копія розписки про взаємні розрахунки по договору оренди житлового приміщення. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Відповідно до ст. 192 СК України зміна сімейного стану платника аліментів є підставою для зменшення розміру аліментів. Доводи відповідача про те, що народження доньки у позивача не впливає на його матеріальне становище, суперечать фактичним обставинам справи. Оскільки необхідність утримання ще однієї дитини безумовно свідчить про зміну матеріального становища платника аліментів. Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, погіршує майновий стан позивача. При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх малолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання. З урахуванням наявності на утриманні позивача двох дітей необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина від всіх видів заробітку позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, розмір якої, в свою чергу, враховуючи доходи позивача, буде значно перевищувати прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім того, малолітньому [PERSON] 19 травня 2024 року виповниться 3 роки та декретна відпустка відповідача закінчиться, що не позбавить її права влаштуватись на роботу та мати власний дохід, оскільки обов`язок утримувати дитину покладений на обох батьків. Посилання відповідача на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь з позивача на утримання їх сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду і необхідності зменшення їх розміру, - спростовуються вимогами закону та фактичними обставинами справи. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved