Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

10 січня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Литовченка Сергія Івановича, який діє в інтересах [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.04.2013 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з на 1/8 частини заробітку (доходу) позивача. На обґрунтування позову зазначає, що з 12.04.2008 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 01.06.2012 був розірваний. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.04.2012 з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 07.03.2015 позивач вдруге зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначив, що у зв`язку із народженням другої дитини у нього змінився сімейний стан та він не має можливості сплачувати аліменти на утримання першої дитини в тому розмірі, що були присуджені рішенням суду, у зв`язку із чим просить змінити розмір аліментів із до 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходів). Ухвалою від 23.01.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 12.02.2024 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Стрельченка О.В. на позовну заяву, в якому зазначено, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.04.2013 у справі № 610/1058/13-ц було призначено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що він вдруге одружився та має ще сина [PERSON] . Вважає доводи позовної заяви не переконливими, такими що не дають жодних підстав для задоволення позову. Жодних доказів погіршення майнового стану позивач не надав. Зазначив, що майновий стан відповідача, яка проживає разом з дитиною, суттєво погіршились у зв`язку із збройною агресією росії проти України. Після окупації м. Балаклія відповідач разом із сином вимушена була виїхати з окупованої території до м. Валки Харківської області, де проживають на теперішній час та мають статус внутрішньо переміщених осіб. Вимушені орендувати житло. Вона працевлаштована, але отримує мінімальну заробітну плату. Тому просив у задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача судові витрати та витрати на правову допомогу (а.с. 36-42). Ухвалою суду від 11.03.2024 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. 11.03.2024 до канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Литовченка С.І. про долучення до справи доказів та виклик свідків. Суд не приймає до уваги подані представником позивача до суду докази, оскільки подані з порушенням ч. 9 ст. 83 ЦПК України, оскільки відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Щодо клопотання про виклик свідків, суд зазначає наступне, що відповідно до ч. 3 ст. 91 ЦПК України, заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. Враховуючи, що представник позивача вказане клопотання подав після закриття підготовчого провадження, тому у задоволенні клопотання про виклик свідків слід відмовити. Представник позивача - адвокат Литовченко С.І. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовільнити. Представник відповідача - адвокат Стрельченко О.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2008. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 01.06.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9-10). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ( а.с. 11). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.04.2013 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2013 і до досягнення повноліття дитиною ( а.с. 12-13). На підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.04.2013 видано виконавчий лист 18.04.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2013 і до досягнення повноліття дитиною (а.с. 16-17). 07 березня 2015 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] ( а.с. 14). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтво про народження, серії [NUMBER] (а.с. 15). 22.04.2013 на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 37684641 (а.с. 47). Згідно довідки державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 15 лютого 2024 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2014 у розмірі 42025,87 грн. ( а.с. 56). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно з вимогами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність у позивача на утриманні іншої дитини, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дітей, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання. Посилання представника відповідача на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] з позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану і необхідності зменшення їх розміру, - спростовуються вимогами закону та фактичними обставинами справи. Крім того, представник відповідача у відзиві просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу, зазначив орієнтовну суму витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., але докази щодо витрат на правову допомогу не надав. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відтак, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат за клопотанням представника відповідача - адвоката Стрельченка О.В. Суд зазначає, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial