Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк», в особі свого представника звернувся в червні 2021 року до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.11.2011 року у розмірі 21013,83 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.11.2011 року відповідач отримала кредит. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між нею\~та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, а саме своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 04.05.2021 року становить 21013,83 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2021 року прийнято до провадження справу за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі доказами. Також, долучила до матеріалів справи рішення Херсонського міського суду Херсонської області №766/23561/19 від 10.03.2020 року та зазначила, що її заборгованість перед банком відсутня. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір № б/н від 07.11.2011 року про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відомості щодо оскарження даного договору в матеріалах справи відсутні. Згідно виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, 07.11.2011 року встановлювався кредитний ліміт в розмірі 1000 грн., який збільшився до 2800 грн. Згідно довідки\~АТ КБ\~«ПриватБанк» [PERSON] 16.03.2011 року видано кредитну картку з терміном дії 04/15 та її було перевипущено 27.08.2013 року терміном дії до 04/17. Як встановлено з виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк», відповідач протягом 2011-2018 років вчиняла транзакції за кредитною карткою, в тому числі погашення обов`язкового платежу з картки. Також, вбачається, що 26.05.2020 року по 23.07.2020 року відповідачем були внесені грошові кошти у розмірі 2828,12 грн в рахунок заборгованості за тілом кредиту, залишок поточної заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становив 0,0 грн. 15.10.2020 року було внесено банком останній запис, а саме «відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення банку» після чого залишок боргу після операції становив 21\~013,83 грн. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 04.05.2021 року становить 21013,83 грн., з яких: 6513,40 грн заборгованість за тілом кредиту в тому числі 0,00 заборгованість за поточним тілом кредиту; 6513,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7400,40 грн заборгованість за простроченими відсотками; 7100,03 грн нарахована пеня. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача за тілом кредиту відсутня, нарахування заборгованості позивачем відповідачу становить заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками, нарахована пеня. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В матеріалах справи міститься копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.11.2011 року, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. В матеріалах справи взагалі відсутня Пам`ятки клієнта. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказаний документ станом на 07.11.2011 року містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів). З огляду на вищенаведене не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише її наміру оформити платіжну картку «Універсальна». Інші надані банком документи (довідка про умови кредитування з використанням карти «Універсальна» 30 днів пільгового періоду) містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні картки. Позивачем не надано жодного підтвердження про погодження відповідача з відсотковою ставкою у вказаному розмірі. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). За період часу з 26.05.2020 року по 23.07.2020 року відповідачем було повністю повернуто на карту кредитні кошти, відповідно до ліміту, у виписці станом на 06.05.2021 року відсутні відомості щодо користування кредитними коштами відповідачем, що свідчить про відсутність заборгованості [PERSON] за тілом кредиту та відсотками. Виходячи з вищенаведеного суд доходить висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним відповідачем, що є в даному випадку підставою для відмови у задоволенні позову, адже домовленості про сплату відсотків за користування коштами підписана відповідачем анкета-заява не містила. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Оскільки, сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, яку просить стягнути позивач, виходячи із зазначеного вище, утворилася, в тому числі, внаслідок неправомірного нарахування відсотків за користування кредитом, а також пені, та погашення зазначених відсотків за рахунок кредиту, то суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності у відповідача заборгованості. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати по справі необхідно залишити по фактично понесеним. На підставі ст. ст.\~207,\~526,\~530,\~626,\~628,\~633,\~638,\~1048,\~1054,\~1055 ЦК України,

Outcome: dismissed