Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

12.03.2024 позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилась спадкова маса, яка складається з земельної ділянки (паю) № [NUMBER] , загальною площею 1,9430 га, кадастровий номер 0522686800:02:000:0161, розташованої на території Могилів-Подільської міської ради (до адміністративно-територіального поділу - Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району), яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 18.10.1999 Суботівською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області. Спадщину після смерті батька прийняла фактичним шляхом його дружина та мати позивача [PERSON] . Однак, [INFO] матір позивача [PERSON] померла, не встигши за життя переоформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку. Після смерті матері залишилась спадкова маса, до якої, окрім успадкованої після смерті [PERSON] земельної ділянки, також входить земельна ділянка (пай) № [NUMBER] загальною площею 1,9430 га, кадастровий номер 0522686800:02:000:0162, яка розташована на території Могилів-Подільської міської ради (до адміністративно-територіального поділу - Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району), яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 18.10.1999 Суботівською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері та звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті обох батьків, однак приватним нотаріусом позивачу було повідомлено, що видача свідоцтв про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки неможливо з огляду на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно уже існують записи про реєстрацію права власності на дані земельні ділянки за позивачем, а підставою виникнення права власності зазначені вказані вище державні акти на дані земельні ділянки, які видані на ім`я померлих [PERSON] та [PERSON] . На думку позивача, проведення вказаних вище реєстраційних дій було здійснено помилково, оскільки він не набував права власності на дані земельні ділянки у визначений законом спосіб та не отримував на них державні акти. Такі обставини в свою чергу унеможливлюють і отримання позивачем свідоцтва на право на спадщину після смерті батьків. За вказаних обставин, для приведення у відповідність до вимог чинного законодавства порядку володіння та розпорядження вказаними вище земельними ділянками, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить скасувати записи про реєстрацію речового права № 46815370 та № 48136893, а також визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче засідання та витребувано докази. Ухвалою суду від 19.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.04.2024. 26.04.2024 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули. Представник позивача адвокат Грабар С.А. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та справу розглянути без його та позивача участі. Уповноважений представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Треті особи надіслали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 31). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 34). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,94 га, розташована на території Суботівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була передана йому на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Суботівської сільської ради Народних депутатів від 10.09.1999, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого18.10.1999 (а.с. 36). Відповідно до довідки старости Суботівського старостинського округу № 12-16/47 від 22.03.2024 [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] , проживав за адресою [ADDRESS] . З ним на день смерті проживала його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину свого чоловіка фактичним шляхом, вступила в управління та розпорядження спадковим майном чоловіка, розпорядилась особистими речами спадкодавця (а.с. 32). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 76339518 від 25.03.2024 наданої приватним нотаріусом Павлюк Л.М., в Спадковому реєстрі реєстрація спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] - відсутня (а.с. 35). Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і така спадщина належала їй з моменту відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 39). Після її смерті відкрилась спадщина на наступне майно: земельна ділянка № [NUMBER] , площею 1,94 га, розташована на території Суботівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була передана [PERSON] на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Суботівської сільської ради Народних депутатів від 10.09.1999, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого18.10.1999 (а.с. 41). Крім того, до спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить земельна ділянка, яку остання успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Відповідно до копії довідки № 12-16/4-78 від 22.03.2024, виданої старостою Суботівського старостинського округу, [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] , проживала за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є її син - [PERSON] , [INFO] . Інші спадкоємці невідомі (а.с 33). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 76339473 від 25.03.2024 наданої приватним нотаріусом Павлюк Л.М., в Спадковому реєстрі реєстрація спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] - відсутня (а.с. 40). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст.1268-1270). З метою оформлення свого права на спадщину після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса, однак нотаріусом було виявлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже існують записи про реєстрацію права власності за позивачем вказаних вище земельних ділянок, однак підставою виникнення права власності зазначені вказані вище державні акти на земельні ділянки. Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер довідки 354764489 від 16.11.2023) за [PERSON] 21.02.2022 державним реєстратором Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області Луценком Є.В. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:02:000:0161 площею 1,943 га, номер запису 46815370. Документами, поданими для державної реєстрації зазначено державний акт на право приватної власності на землю серії та номер ВН, виданий 18.10.1999 Суботівською сільською радою (а.с. 9). Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер довідки 367743998 від 28.02.2024) за [PERSON] 04.10.2022 державним реєстратором Брацлавської селищної ради Вінницької області Манятовською А.А. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:02:000:0162 площею 1,943 га, номер запису 48136893. Документами, поданими для державної реєстрації зазначено державний акт на право приватної власності на землю серії та номер ВН, виданий 18.10.1999 Суботівською сільською радою (а.с. 12). За вказаних обставин, позивач не може оформити спадщину на належне йому після смерті матері нерухоме майно через наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію за ним права власності на вказані земельні ділянки. При цьому, позивач в передбачений законом спосіб не набував права власності на дані земельні ділянки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 27 Закону визначені підстави для державної реєстрації прав. Так, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. З наведених приписів закону вбачається, що державній реєстрації передує подія правочину щодо набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. А сама по собі державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою такого факту. Жодні записи про набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно не можуть бут вчинені без правової на те підстави. Тому правовою підставою для реєстрації права власності на майно є зокрема відповідні правовстановлюючі документи або ж рішення суду. Однак, реєструючи за [PERSON] права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 0522686800:02:000:0161 та 0522686800:02:000:0162державними реєстраторами взагалі не було взято до уваги, що [PERSON] не був власником вказаних земельних ділянок. Отже, в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державними реєстраторами здійснено реєстрацію права власності без належних на те правових підстав, не перевіривши достовірність даних, які вносились. Таким чином склалася ситуація, за якої позивач не може успадкувати належне йому нерухоме майно після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] , оскільки державна реєстрація права власності на дане майно, яке належало померлим зареєстроване за позивачем, а відтак у реєстрі наявні суперечливі відомості між тими документами, які наявні у позивача, і які містяться у реєстрі. Лише після внесення відповідних змін до реєстру (скасування державних реєстрацій права власності) позивач зможе реалізувати своє права на спадкування. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] про скасування державних реєстрацій права власності на земельні ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0161 за реєстраційним номером 46815370 та з кадастровим номером 0522686800:02:000:0162за реєстраційним номером 4813 6893 підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що безпідставна реєстрація права власності на спадкове майно за позивачем призводить до того, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в загальному порядку, що змусило його звернутись до суду. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже позивач не має можливості оформити спадкові права без звернення до суду з даним позовом. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи дані норми закону, суд приходить до висновку, що оскільки померлій [PERSON] належало право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 0522686800:02:000:0161 та 0522686800:02:000:0162, то таке право увійшло до складу спадщини після її смерті та перейшло її спадкоємцю [PERSON] . За таких підстав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved