Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням клопотання від 11.03.2024 просить: розірвати шлюб, зареєстрований між ними 15 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1593; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 4\~000 грн. щомісячно з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 15 вересня 2005 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Подружжя втратило почуття взаєморозуміння та поваги одне до одного. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, тому позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу. Донька після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем, тому позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної доньки. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 23 квітня 2024 року. 05 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів у сумі 2\~500,00 грн. щомісячно, щодо розірвання шлюбу поклався на розсуд суду. У обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 4\~000,00 грн., оскільки його середня заробітна плата становить 10\~134,71 грн. на місяць, крім того, згідно рішення Соснівського районного суд м. Черкаси від 23.01.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання батька у розмірі 1/18 частини усіх видів його доходу. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнав частково, а саме у твердій грошовій сумі 2\~500,00 грн. щомісячно з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 15 вересня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1593. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 756. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.06.2022 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2023/006669525 від 23.08.2023 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Указане підтверджує проживання дитини разом з матір`ю та не заперечено відповідачем. Згідно довідки про доходи [PERSON] останній працює в ТОВ «Тейвас» на посаді водія автотранспортних засобів та його дохід за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року складає 60\~088,25 грн. без урахування аліментів. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [PERSON] по 1/18 частини всіх видів доходу (заробітку) на кожного. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, відповідач у судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання спільної доньки, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 01.03.2024. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач є особою працездатного віку і за законом зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, яка проживає окремо від нього, до досягнення нею повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково у сумі 2\~500,00 грн. щомісячно, враховуючи майновий стан відповідача та зобов`язання щодо утримання батьків. Так, середній дохід відповідача становить 10\~134,71 грн., з яких він сплачує аліменти на утримання свого непрацездатного батька. Стягнення аліментів у сумі 2\~500,00 грн. є достатнім розміром для забезпечення потреб дитини. Суд також зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у заявленій сумі; також позивачем не надано доказів свого майнового стану. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 757,00 грн. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~211,20 грн., сплачений нею за подання позовної заяви згідно квитанції № 1291577100 від 27.02.2024, виданої АТ «Укрпошта».

Outcome: partial