Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.03.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95269849000. Пунктом 2.1 Кредитного Договору, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 12\~500,00 грн.. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.04.2021 року. Відповідно до п.2.5. Кредитного Договору Умови обслуговування кредиту: -процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55 %; -процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%; -процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду 0,00001%. 31.03.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95269849000. Відповідно до п.2 Додаткової угоди Кредит Клієнту надається для особистих потреб: -в сумі 11\~441,00 грн. на придбання товару, Пральна Машина: Electrolux EWT 1264 хепі сервіс 3 роки, Банком з позичкового рахунку Клієнта на рахунок ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД». Згідно п.3.1. Додаткової угоди, процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0,00001% річних. Комісія за управління кредитом становить 3,00%. Протягом дії пільгового періоду на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями застосовується пільгова комісійна ставка, що складає 0,00% річних. Згідно п.3.2. клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до Графіку платежів, зазначеного у п.3.3. цієї Додаткової угоди, але не пізніше 10.04.2021р.. 24.06.2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір Факторингу №215 про відступлення прав вимоги відповідно до якого право вимоги за Договором № 95269849000 від 31.03.2019 року, укладеним між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 19.10.2023 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором №95269849000 від 31.03.2019 року у розмірі 50\~796,00 грн., яка складається: із основної заборгованості\~- 34\~329,37 грн., заборгованості по відсоткам - 13\~555,49 грн.; суми заборгованості за комісію 1,20 грн.;\~суми боргу із урахуванням 3% річних\~- 691,29 грн., суми боргу, убиток від інфляції - 2\~218,65 грн.. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 50\~796,00 грн.;\~та судові\~витрати. 02 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - Гончаренко І.О. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та у додаткових поясненнях. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на підстави зазначені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем у розмірі 47\~886,06 грн.. Стверджує, що фактично між банком та відповідачем було укладено дві різні Кредитні угоди на різних умовах. Строки повернення кредитних коштів за цими угодами є різними, різними є і процентні ставки за користування кредитними коштами. Однак, позивачем наведеного не враховано, заявлено вимоги про стягнення заборгованості одночасно за двома угодами, а проценти за користування кредитом нараховані за єдиною ставкою у розмірі 55% річних, що не узгоджується із умовами укладених договорів. Окрім цього, позивач взагалі не надає детального розрахунку сум, що стягуються. Не зазначено сум прострочення, на які нараховані проценти, кількість днів, протягом якого тривало прострочення та періоду за який нараховуються проценти. Нараховані відсотки банком вже були самостійно списані з відповідача за рахунок сум, що вносилися відповідачем, як погашення кредиту. Зазначає, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем у розмірі 47886,06 грн., на що надав свій контр розрахунок заборгованості за кредитним договором. Також у відзиві зазначає, що позивачем на підтвердження заявлених вимог не надано належних та допустимих доказів. На підтвердження існування у відповідача заборгованості у розмірі 47\~886,06 грн. позивачем надано «Розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитною угодою №95269849000 від 31.03.2019 року та копії роздруківок виготовлених із копій, що мають назву «Рух коштів по рахунку картки з лімітом», які зшиті у єдиний документ та не підписані жодною уповноваженою посадовою особою Банку, не містять печатки Банку, а лише мають позначку «згідно з оригіналом, прошито та пронумеровано й скріплено печаткою 29 аркушів». Однак, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.03.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95269849000. Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 12\~500,00 грн.. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.04.2021 року. Відповідно до п.2.5. Кредитного Договору Умови обслуговування кредиту: -процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних - 55 %; -процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%; -процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду 0,00001%. 31.03.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95269849000. Відповідно до п.2 Додаткової угоди кредит Клієнту надається для особистих потреб: -в сумі 11\~441,00 грн. на придбання товару, Пральна Машина: Electrolux EWT 1264 хепі сервіс 3 роки, шляхом оплати Банком з позичкового рахунку Клієнта платіжних документів ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД». Згідно п.3.1. Додаткової угоди, процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0,00001% річних. Комісія за управління кредитом становить 3,00%. Протягом дії пільгового періоду на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями застосовується пільгова комісійна ставка, що складає 0,00% річних. Згідно п.3.2. Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до графіку платежів, зазначеного у п.3.3. цієї Додаткової угоди, але не пізніше 10.04.2021р.. 24.06.2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір Факторингу №215 про відступлення прав вимоги відповідно до якого право вимоги за Договором № 95269849000 від 31.03.2019 року, укладеним між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». З розрахунку заборгованості за кредитною угодою № 95269849000 від 31.03.2019 року за період з 31.03.2019р. по 27.09.2021р. [PERSON] станом на 24.06.2021 року нарахована заборгованість в сумі 47\~886,06 грн.. З розрахунку заборгованості із урахуванням 3% річних та індексу інфляції за період з 24.06.2021р. 23.02.2022р. [PERSON] нараховані 3 % річних у розмірі 691,29 грн., убиток від інфляції у розмірі 2\~218,65 грн.. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за договорами займу наразі дотримується позиції про необхідність наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Обов`язковою умовою для прийняття позитивного для кредитора рішення є надання останнім документу, який підтверджує вказаний факт. Позиція ВС/КЦС у справі № 278/2177/15-ц від 17 грудня 2021 року викладена таким чином: «Заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором». В даній справі позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду докази на укладення кредитних договорів, тощо. Разом з цим, позивач при подачі позову не зазначив, щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, які підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 29 січня 2020 року по справі № 755/18920/18: «Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за ним договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано». Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів у відповідних розмірах. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 42 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» від 04.07.2018 №75, оскільки підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Так, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» надано до суду копії договору-анкети №95269849000 від 31.03.2019р., додаткової угоди до договору-анкети №95269849000 від 31.03.2019р., розрахунку заборгованості за кредитною угодою від 31.03.2019р. № 95269849000. Суд зазначає, що надані документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у розмірі 47 886,06 грн, у матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Зокрема, Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. Стосовно копій роздруківок, що мають назву «Рух коштів по рахунку картки з лімітом», які начебто зшиті у єдиний документ та не підписані жодною уповноваженою посадовою особою банку, не містять печатки банку, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України №75 виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Суд зазначає, що не можливо встановити, що документ «Рух коштів по рахунку картки з лімітом» є дійсно зшитим та цілісним. Надані позивачем копії роздруківок, що виготовлені із копій, що мають назву «Рух коштів по рахунку картки з лімітом», які начебто зшиті у єдиний документ, не підписані жодною уповноваженою особою Банку, не містять печатки Банку. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду № 336/4796/18 (№61-6356св21) від 20.05.2022р.. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed