Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

18 березня 2024 року представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , адвокат Лященко А.М., звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що [PERSON] , який є батьком неповнолітнього позивача, працював на ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та 06.06.2009 року під час виконання трудових обов`язків з [PERSON] стався нещасник випадок, внаслідок якого останній загинув. Посилається на те, що у зв`язку із смертю батька позивачу завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив близьку людину, що відображається на його психоемоційному стані, у зв`язку із чим він зазнає суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у його особистому житті. Позивач просить стягнути з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» моральну шкоду в розмірі 700000,00 грн. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, які в подальшому усунуті представником позивача. 28 березня 2024 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідач скористався правом надання відзиву та подав його до суду 22 квітня 2024 року, у якому зазначив, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода. Крім того вказав, що ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було організовано поховання загиблого [PERSON] , разом із первинною організацією профспілки підприємства позивачу надавалась одноразова матеріальна допомога та систематична у вигляді щорічних грошових виплат, позивач та її діти забезпечувались щорічним санаторно-курортним обслуговуванням, позивач та її діти забезпечувалась медичним страхуванням за рахунок відповідача, юридичною допомогою у вирішенні побутових питань тощо. Зазначив, що відповідачем вжито всіх можливих заходів для зменшення моральних страждань позивача. Представник позивача до суду не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , його батьками у свідоцтві про народження зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.22) 06 червня 2009 року о 03-15 годині під час виконання трудових обов`язків з головним механіком ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» [PERSON] стався нещасник випадок на виробництві зі смертельним наслідком. Причинами нещасного випадку, згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 22.06.2009 року за формою Н-5, визначено: особиста необережність потерпілого, незадовільна організація робіт по ремонту і експлуатації дробарки СМД-111.1Б. (а.с. 9-14) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено: державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому смертю батька, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Приписами частини 3 статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. На думку суду, відповідач ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є особою, що несе відповідальність з відшкодування моральної шкоди сину померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] за наслідками нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, позивач переносить моральні страждання. Смерть батька призвела до істотних вимушених змін у його житті, таких як відсутність турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. Перенесення позивачем психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало йому душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю, батька позивач оцінює у 700000,00 грн., водночас суд вважає, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Разом з тим, розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Враховуючи наведене, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі надані до суду докази у сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, а також враховуючи ступінь вини відповідача у смерті батька позивача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, незворотність негативних наслідків, спричинених загибеллю рідної та близької людини, характер немайнових втрат та, беручи до уваги той факт, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач внаслідок загибелі батька, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди достатнім, справедливим та співмірним, а також таким, що не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 3000,00 гривень.

Outcome: partial