Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 22.11.2022 року [PERSON] (далі - позивач), в особі представника, звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця, третя особа: начальник виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» Сидоренко Сергій, з вимогами про визнання протиправним (незаконним) та скасувати наказ начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 03.05.2022 року № 261/ОС, яким позивача звільнено з посади начальника пасажирського поїзда на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, поновити позивача на посаді начальника пасажирського поїзда виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 04.05.2022 року на умовах укладеного з ним трудового договору (контракту) № 20 від 03.04.2013 року, стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 04.05.2022 року та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень у зв`язку з незаконним звільненням. 2. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до трудового договору (контракту) від 03.04.2013 року № 20 позивач працював на посаді начальника пасажирського поїзду виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця». 03.05.2022 року представником відповідача повідомлено позивачу про дострокове припинення з ним трудового договору (контракту) та його звільнення на підставі наказу (розпорядження) начальника депо від 03.05.2022 року № 261/ОС. При цьому про об`єктивні причини розірвання контракту від 03.04.2013 року № 20 позивачу повідомлено не було, як і не надано жодного документу у зв`язку із цим. Окрім цього роботодавець не вимагав від позивача пояснень з жодного питання, а також жодних перевірок, розслідувань за участі позивача роботодавцем не проводилося. Натомість, після перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності з 13 по 29 квітня 2022 року та виходу на роботу, у період з 30 квітня по 03 травня 2022 року (день звільнення) позивач фактично протиправно не допускався до виконання своїх посадових повноважень та до будь-якої роботи взагалі, не зважаючи на щоденне фіксування своєї явки на місце роботи у Книзі явки. Позивач вказує на те, що оскаржуваний наказ від 03.05.2022 року № 261/ОС не містить об`єктивних причин розірвання контракту та звільнення позивача, натомість графа «Причини звільнення» дублює графу «Підстава» і містить лише формальне відсилання до п. 8 ст. 36 КЗпП України. З метою надання доказів до суду представником позивача направлено адвокатський запит до відповідача, але останнім не надано конкретних відповідей на принципові питання, зокрема: «Які саме факти (обставини) стали причиною дострокового розірвання трудового договору (контракту) від 03.04.2013 року № 20 з [PERSON] .?» Серед іншого, з відповіді на адвокатський запит, яка відображає позицію відповідача, вбачається, що документом, який носить підсумковий характер щодо встановлення, перевірки та підтвердження роботодавцем дій протиправного (на думку відповідача) характеру вчинених позивачем є протокол ПКВЧД-3-16/196 від 13.04.2022 року. Однак зазначений документ не містить, який саме пункт контракту та яким чином було порушено позивачем, внаслідок чого контракт від 03.04.2013 року № 20 було розірвано. Зазначений протокол ПКВЧД-3-16/196 лише містить вказівку на порушення позивачем п. 10.4. Інструкції начальнику пасажирського поїзда, за що передбачена дисциплінарна відповідальність. Разом з тим, у відповіді на адвокатський запит, позивачем надано неправдиву інформацію, а саме щодо погодження звільнення позивача з профспілковим комітетом, що підтверджується відповіддю Голови первинної профспілкової організації Т. Войнаровської. Також вимога представника позивача про надання належним чином завіреної копії трудового договору (контракту) від 03.04.2013 року № 20 та посадової інструкції начальника поїзда виконана належним чином не була, а саме відповідачем надано не завірену копію контракту, 1-й аркуш якої містить не обумовлене виправлення прізвища, а 3-й аркуш вказаної копії містить дані, які не стосуються позивача (паспортні дані, адреса проживання, прізвище підписанта). Строк дії зазначеного контракту обмежується 02.04.2014 року. Окрім цього роботодавцем, при звільненні позивача, було порушено норми Постанови КМУ від 19.03.1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» та п. 20 Трудового контракту від 03.04.2013 року № 20. Також, на момент звернення з цим позовом до суду, відповідачем не виконано належним чином покладені на нього обов`язки з видачі трудової книжки, з урахуванням положень п.п. 4.1., 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом МЮ України, МП України та МСЗН України від 29.07.1993 року № 58 (зі змінами). А також, всупереч вимогам чинного законодавства, роботодавець не виконав свої зобов`язання передбачені ст. 116 КЗпП України ні у частині письмового повідомлення позивача про нараховані суми, належні при звільненні, ні у частині виплати в день звільнення всіх сум належних позивачу. Крім того, внаслідок порушення роботодавцем встановленого законом порядку звільнення, позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 3 ЗУ «Про відпустки». Незаконне звільнення позивача, здійснене з грубим порушенням законних прав позивача з боку відповідача, призвело до моральних страждань позивача, дискредитації його ділової репутації, втрати поваги колег та знайомих, і як наслідок втрати нормальних життєвих зв`язків, що у свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, пошуку засобів для існування та забезпечення нагальних потреб сім`ї. З вказаних підстав представник позивача звернувся до суду. 3. Представником АТ «Українська залізниця» було надіслано до суду відзив на позовну заяву з додатками. У відзиві просить у позовних вимогах [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що 24.02.2022 року з початку повномасштабної війни АТ «Укрзалізниця» надала евакуаційні потяги з східного напрямку в м. Одесу, а з мж. Одеси в західний напрямок. На початку березня 2022 року АТ «Укрзалізниця» запустила евакуаційний потяг № 35/36 сполучення Одеса-Перемишль, який діяв на безоплатній основі. Курсував потяг до 20.03.2022 року, після чого відновили платний проїзд. Відповідно до протоколу № 54/14 ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 24.03.2022 року було ухвалено наступне: «Всі вказівки, що надаються у відповідності до вимог законодавства, статуту АТ «Укрзалізниця», локальних нормативних актів Товариства, для забезпечення безперебійної роботи АТ «Укрзалізниця» Головою правління, членами правління, функціональними директорами, директорами департаментів та їх заступниками, іншими керівниками апарату управління філії та їх заступниками, або безпосередніми керівниками працівників АТ «Укрзалізниця» засобами телефонного зв`язку (включаючи повідомлення електронною поштою, програмами обміну миттєвими повідомленнями тощо) належить до негайного виконання працівниками АТ «Укрзалізниця». У випадку одержання вказівки від вищого керівника, працівник зобов`язаний виконати її, повідомивши про це безпосередньо керівнику». Отже під час перевірки поїзда № 36 на шляху прямування сполученням Одеса Перемишль на дільниці Хмельницький Львів на підставі наказу на перевірку філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 11.04.2022 року, фахівцями ПКЦОК [PERSON] та [PERSON] при проведені перевірки було встановлено та складено Акт від 12.04.2022 року у зв`язку з виявленням безбілетних пасажирів у кількості 15 осіб. А саме перевірено вагони з №№ 24 по 27. У вагоні № 24/14965, (черговий провідник [PERSON] ) виявлено перевезення 5 безквиткових пасажирів, які проїздили від ст. Одеса Головна до ст. Перемишль та від ст. Хмельницький до ст. Львів. У вагоні № 27/14049 (черговий провідник [PERSON] ), виявлено перевезення 10 безквиткових пасажирів, які проїжджали від ст. Одеса-Головна до ст. Перемишль. Стосовно виявлених порушень провідниками та начальником поїзда були надані письмові пояснення по виявленим порушенням масовим перевезенням безквиткових пасажирів, де позивач підтвердив перевезення безквиткових пасажирів, а провідник [PERSON] повідомила, що на посадку зазначених пасажирів, була дана вказівка позивачем. Позивач з актом перевірки погодився та не заперечував щодо виявлених безквиткових пасажирів. По результатам перевірки перевіряючими був внесений запис до рейсового журналу, з яким позивач погодився без зауважень. Згідно пояснень інструктора поїзної бригади [PERSON] , був проведений інструктаж та було наголошено позивачу про заборону перевозити безквиткових пасажирів. Вищезазначене є порушенням вимог Інструкції провіднику пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 та Антикорупційної програми публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Перевіряючими було запропоновано начальнику поїзда оформити проїзд безквитковим пасажирам по квитанціям форми ГУ-57, після чого було оформлено 15 квитанцій КД 006074-006088 на суму 14454,75 гривні. У виняткових випадках, при наявності вільних місць в поїзді, начальник поїзда дозволяє посадку пасажира у поїзд, якщо він не встиг придбати проїзні документи в касі. При цьому посадка дозволяється тільки в штабний вагон з подальшим оформленням проїзду: протягом 1 години з моменту відправлення поїзда з пункту формування (обороту) і протягом 30 хвилин з проміжних залізничних станцій. Після прибуття в пункт формування, начальник поїзда у касі № 18 вокзалу станції Одеса-Головна здає кошти за квитанціями ГУ-57, готівку отриману за чеками РРО здає в касу депо, звіт про оформлення проїзду по квитанції ф. ГУ-57 здає в бухгалтерію підприємства. З технологічним процесом роботи резерву провідників пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна, введеним в дію наказом від 14.05.2021 року № ПКВЧД-3-04/451. Позивач з останнім був ознайомлений особисто під підпис 26.06.2021 року. Зважаючи на те, що посадка відбулася по ст. Одеса-Головна 11.04.2022 року о 18:22 год., а оформлення проїзних документів вище вказаних пасажирів відбулося на дільниці Хмельницький Львів (перевірка була розпочата 12.04.2022 року о 04:00 год.) йдеться про порушення начальником поїзда [PERSON] «Техпроцесу роботи резерву провідників», а саме не своєчасне оформлення проїзних квитанцій форми ГУ-57, тобто усі 15 пасажирів на момент перевірки вважаються безбілетними пасажирами. Виходячи з п. 18 контракту № 20 від 03.04.2013 року, працівник може бути звільнений, а цей контракт розірваний з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії у разі: а) встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів або надлишкової поклажі; б) несвоєчасне оформлення проїзних та перевізних документів пасажирам. Начальник поїзда несе дисциплінарну та адміністративну відповідальність за порушення трудової дисципліни, посадових обов`язків згідно з законодавством про працю та Положенням про дисципліну. По прибуттю поїзда № 35 сполученням Перемишль-Одеса був складений акт від 13.04.2022 року про те, що позивач був відсутній на робочому місці. 13.04.2022 року на оперативну нараду (протокол № ПКВЧД-3-16/196), позивач та провідник вагонів [PERSON] не прибули, та повідомили, що направляються у лікарню для відкриття листа тимчасової непрацездатності. Працівниками відділу управління персоналом та соціальних питань перевірено Портал Пенсійного фонду України, проте [PERSON] листа непрацездатності відкрито станом на 16:00 год. 13.04.2022 року не оформлено. На нараді був присутній лише провідник пасажирських вагонів [PERSON] , але від надання особистих пояснень, на ім`я керівника підприємства, по фактам проведеної перевірки, відмовився, про що було складено відповідний акт. А також поїзну документацію, а саме бригадний маршрутний лист № 668, рейсовий журнал начальника поїзда, звіт начальника поїзда за виконаний рейс «Дорожніми відомостями пасажирських вагонів» ф. ИНУ-4 були здані провідником «штабного» вагону [PERSON] . Однак квитанції ф. ГУ-57, звіт стосовно оформлення квитанцій ф. ГУ-57 відповідно отриманого дозволу, який здається разом зі звітом начальника поїзда за виконаний рейс, не було надано, це є порушенням вимог «Інструкції начальника поїзда». Також позивачем допущено порушення члена поїзної бригади трудової дисципліни та службових обов`язків, за що, відповідно п. 10.4. Інструкції начальника поїзда, він несе дисциплінарну відповідальність. 15.04.2022 року на адресу позивача було направлено повідомлення № ПКВЧД-3-14/208 від 15.04.2022 року про дострокове розірвання контракту. 19.05.2022 року позивач відмовився отримувати листа на Укрпошті, про що зроблено відмітку останнім. 03.05.2022 року позивач ознайомився з наказом № 261/ос від 03.05.2022 року про припинення трудового договору, причина звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпП України; компенсація за невикористанні 26 днів відпустки. Отримувати трудову книжку відмовився, про що було складено акт. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що позивачем не надано доказів як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і доказів спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. (т. 1 а.с. 106-123) 4. Від представника відповідача до суду 07.02.2023 року надійшли пояснення з додатками, в яких представник відповідача щодо розбіжностей та виправлень, які містяться в трудовому договорі (контракті) пояснює, на час укладення контракту у позивача було прізвище « [PERSON] », в зв`язку з укладенням позивачем в 2010 році шлюбу, був виданий наказ про зміну прізвища № ЛВЧДК-3-05/2687 від 25.10.2010 року, де було зазначено, що у зв`язку з укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] , слід рахувати його як « [PERSON] ». В наступному, після розірвання останнім шлюбу, був виданий наказ № ЛВЧДК-3/05/447-ОС від 17.05.2013 року, де зазначалося, що « [PERSON] » слід рахувати як « [PERSON] ». (т. 1 а.с. 137-142) 5. 16.02.2023 року на адресу суду від позивача, в особі представника, надійшла відповідь на відзив з додатками, в якому вказано наступне. На думку представника позивача, представником відповідача не спростовано грубе порушення чинного законодавства при звільненні позивача. Наголошує на тому, що за результатами наради від 13.04.2022 року (протокол № ПКВЧД-3-16/196) було прийнято рішення про звільнення з роботи начальника поїзда [PERSON] . Разом з тим, за змістом зазначеного протоколу, підставою звільнення начальника поїзда стало (дослівно): «допущено порушення членами поїзної бригади трудової дисципліни та службових обов`язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів….), що відповідно до п. 10.4. «Інструкції начальнику пасажирського поїзда», затвердженої наказом від 27.04.2012 року № 158-Ц, він несе дисциплінарну відповідальність». Отже, за змістом загаданого протоколу наради від 13.04.2022 року № ПКВЧД-3-16/196, позивач та члени поїзної бригади фактично притягнуті до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарних стягнень (звільнення, догани) за порушення трудової дисципліни. Однак, обставини складення Акту перевірки від 12.04.2022 року детально не перевірялися та не досліджувалися, у тому числі дії позивача. Ця обставина підтверджується також відповіддю на адвокатський запит голови профспілки Т. Войнаровської, яка була присутня на нараді 13.04.2022 року. Зокрема, у вказані відповіді (вих. № 006 від 31.05.2022 року) зазначено, що у зв`язку із відсутністю на нараді [PERSON] «детально обставини не встановлювалися». Після прибуття позивача на робоче місце, позивачем не пропонувалося останньому надати письмові пояснення щодо обставин складення акту перевірки від 12.04.2022 року. Окрім цього звертає увагу суду на те, що на підтвердження правомірності, протягом березня 2022 року, безквиткового перевезення пасажирів, стороною відповідача не надано жодного доказу (наказу, розпорядження тощо) так само як і на припинення безквиткового перевезення пасажирів поїздами АТ «Укрзалізниця». Також зазначає, що у жодному документі (Акт перевірки, протокол наради, відзив) відповідачем не вказано, що з 14-ти осіб, які з відома позивача слідували за маршрутом Одеса-Перемишль у вагонах №№ 24, 27: 11 осіб біженці від війни (4 дітей, жінки, літні особи), 1 особа іноземний інструктор ЗСУ з використання зброї. Посадці у поїзд № 35/36 на ст. Одеса-Головна 11.04.2022 року вказаним особам сприяли представники поліції, волонтери, військовослужбовці, що може бути підтверджено провідниками вагонів №№ 24, 27, що було повідомлено перевіряючим особам та відображено у поясненнях від 12.04.2022 року складених на ім`я в.о. директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] позивачем, а також провідниками вагонів №№ 24, 27. Ще 2 особи, які слідували у вагоні № 24 за маршрутом Одеса-Львів є працівниками АТ «Укрзалізниця» (начальник [PERSON] та провідник [PERSON] вагону ВП Одеська дистанція сигналізації та зв`язку), які слідували у службове відрядження до ст. Львів. Окремо зазначає, що посадка пасажира 12.04.2022 року у поїзд «Одеса-Перемишль» у вагон № 24 на ст. Хмельницький, була здійснена лише з дозволу провідника вказаного вагону, без відома позивача, що відображається у поясненнях від 12.04.2022 року, складених на ім`я в.о. директора філії «Пасажирська компанія» [PERSON] позивачем та провідником вагону № 24 [PERSON] . Також представник позивача у відповіді на відзив ставить під сумнів об`єктивність самої перевірки так як є розбіжності в підставі її проведення, яка зазначена в Акті від 12.04.2022 року та записі у рейсовому журналі поїзду. Окрім цього, попри відсутність коштів у біженців, йдеться про неможливість придбання квитків на поїзд № 35/36 сполученням Одеса-Перемишль станом на 11.04.2022 року у зв`язку з їх відсутністю, що засвідчено працівниками ВП Одеська дистанція сигналізації за зв`язку ( [PERSON] , [PERSON] ), які слідували у службове відрядження до ст. Львів у вагоні № 24. Крім того, перевіряючим, і представникам відповідача відомо, що вагони №№ 24, 27 територією України слідували фактично порожні, оскільки квитки на них були недоступні для придбання громадянами України, внаслідок чого евакуація у вказаних вагонах біженців не могла спричинити будь-яких суттєвих збитків відповідачу. Щодо звільнення зазначає, що представником відповідача не спростовано порушення обов`язкової умови дострокового розірвання трудового контракту є попередження відповідної сторони за два тижні. Зазначає також, що у відзиві відповідач вказує також про направлення поштою позивачу повідомлення від 15.04.2022 року № ПКВЧД-3-14-208 про розірвання контракту та його звільнення, разом з тим, відповідач зазначає, що вказане повідомлення надійшло на адресу позивача лише 19.05.2022 року тоді як звільнено позивача було ще 03.05.2022 року. Але позивач не отримував від відповідача повідомлення від 15.04.2022 року № ПКВЧД-3-14-208 та відповідачем не надано жодного доказу про отримання та ознайомлення позивача з повідомленням, а опис вкладення, який наявний в матеріалах справи, не містить дати, а також дати листа який у цьому описі вказаний. Щодо твердження сторони відповідача стосовно відмови позивача отримати трудову книжку, пояснив, що після виходу на роботу з лікарняного позивач увесь час до його звільнення буз буд-яких пояснень фактично не допускався до роботи, після чого без відповідних пояснень та без дотримання встановленої законом процедури був поставлений перед фактом 03.05.2022 року про дострокове розірвання контракту з ним та його звільнення з роботи. Щодо моральної шкоди вказав на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди: передчасне розірвання трудового контракту з рядом грубих порушень, внаслідок чого позивач і його сім`я під час війни залишилася без джерел матеріального забезпечення та соціальної підтримки; дискредитація ділової репутації та особистих професійних якостей; втрата поваги; приниження людської гідності. (т. 1 а.с. 145-173) 6. 15.03.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) в яких просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В обґрунтування представник відповідача ставить під сумнів достовірність письмових пояснень осіб, які, начебто, їхали в цьому поїзді у той час, наданих позивачем та те, що дані пояснення були проігноровані відповідачем. Стосовно повідомлення позивача про розірвання трудового договору (контракту) зазначає, що до матеріалів справи долучено копію конверту з відміткою позивача щодо відмови у його отримані. Як зазначалося раніше, згідно з п. 18 контракту № 20 від 03.04.2013 року працівник може бути звільнений, а цей контракт розірваний з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії у разі: а) встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів або надлишкової поклажі; б) несвоєчасне оформлення проїзних та перевізних документів пасажирам. Позивачем в письмових поясненнях на ім`я в.о. директора філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] від 12.04.2022 року не оспорюється факт перевезення безквиткових пасажирів. Також в особистих поясненнях від 12.04.2022 року провідник пасажирських вагонів [PERSON] було вказано, що вказівка на посадку вказаних пасажирів була дана позивачем. Також позивачем допущено порушення членами поїзної бригади трудової дисципліни та службових обов`язків за що відповідно п. 10.4. «Інструкції начальника поїзда, він несе дисциплінарну відповідальність. Дане слід розуміти так, що під зазначеним поняттям «підлеглими працівниками (членами) поїзної бригади» розуміється у сенсі «будь-кого з підлеглих працівників (членів) поїзної бригади», а не у множині. Із зазначеного слідує, що для наявності у роботодавця підстав розірвати даний контракт за п. 18 достатньо встановити факт перевезення безквиткових пасажирів, а також несвоєчасне оформлення проїзних та перевізних документів пасажирам. Дані обставини були встановлені під час перевірки поїзда № 36 на шляху сполучення Одеса-Перемишль на дільниці Хмельницький Львів на підставі наказу на перевірку філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 11.04.2022 року за результатами якої складено акт від 12.04.2022 року. Щодо погодження звільнення позивача з первинною профспілковою організацією посилається на ч. 1 ст. 43 КЗпП України де наведений перелік випадків при яких необхідна згода первинної профспілкової організації серед яких обставин звільнення які розглядаються в даній справі немає. Щодо правомірності перевезення безквиткових пасажирів, представник відповідача зазначив, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан. У зв`язку з цим керівництво АТ «Укрзалізниця» окремими телеграфними розпорядженнями щоденно призначало курсування спеціальних поїздів для забезпечення виїзду пасажирів, в тому числі формування пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна з відправленням зі ст. Одеса з подальшим курсуванням територією країни та за її межі. Починаючи з березня місяця 2022 року АТ «Укрзалізниця» зробила всі рейси зі сходу в напрямку заходу України евакуаційними і закрила продаж квитків на них. Починаючи з 21.03.2022 року керівництво АТ «Укрзалізниця» прийняло рішення повернути платний проїзд неевакуаційними поїздами, а також закордонними рейсами. Розпорядження про встановлення нових правил перевезення пасажирів в поїздах АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану від керівництва надавались, у тому числі засобами телефонного та електронного зв`язку, включаючи повідомлення електронною поштою, програмами обміну миттєвими повідомленнями (робочі групи), що відповідно до ухваленого рішення на засіданні правління АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022 року належать до негайного виконання працівниками. Таким чином позивачем було порушено: 1) Умови строкового контракту № 20 від 03.04.2013 року; 2) Інструкцію № 158-Цвід 27.04.2012 року начальника поїзда; 3) п. 7.2. розділу 7 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України затверджених Міністерством транспорту та зв`язку України Наказом № 1196 від 27.12.2006 року; 4) п. 5.3 Антикорупційної програми ПАТ АТ «Українська залізниця»; 5) Положення Технологічного процесу. Також згідно з Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, а саме п. 18.4. під час перевірки особи, які виявили недоліки в організації продажу проїзних документів і обслуговування пасажирів, уживають заходів щодо усунення таких недоліків, та п. 18.5. результати перевірки особи, які здійснюють контроль, записують у рейсовий журнал поїзда (журнал про контроль на вокзалі), а у разі виявлення фактів оформлення проїзних документів з порушенням цих правил повинні скласти акт і направити його відповідним підприємствам для реагування та вжиття заходів. Перевіряючими було запропоновано позивачу усунити недоліки шляхом оформлення проїзду безквитковим пасажирам по квитанціям форми ГУ-57, після чого було оформлено 15 квитанцій КД 006074-006088 на суму 14454,75 гривні, а те, що їх фактично оплатив сам позивач, то це було його власним бажанням. Таким чином позивачем було допущено, свідомо, ряд порушень, у тому числі умови що передбачені контрактом. 03.05.2022 року позивач ознайомився з наказом № 261/02 від 03.05.2022 року про припинення трудового договору, причина звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпП України; компенсація за невикористані 26 днів відпустки. Отримувати трудову книжку відмовився, про що був складений акт. Якщо позивач не бажав особисто отримувати трудову книжку, він мав право надіслати роботодавцю письмову заяву з вимогою про надіслання йому трудової книжки за місцем проживання, що передбачено п. 4.2. Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок» від 29.07.1993 року, але позивач не скористався цим правом. Щодо відшкодування моральної шкоди наголосив на тому, що позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. (т. 1 а.с. 181-190) 7. 12.04.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли пояснення, в яких зазначено, що евакуаційний рейс у добу 11.04.2022 року поїзда № 36 на шляху прямування сполучення Одеса-Перемишль (Пшемисль) напрямок якого обслуговувала поїзна бригада яку очолював позивач (час відправки Одеса-Головна об 18:22) був платним евакуаційним поїздом, що підтверджується інформацією розміщеною в інтернет ресурсах з посиланням на «Укрзалізницю», а саме: https://usionline.com/jevakuacionnye-poezda-iz-odessy-na-11-aprelja-raspisanie/ та https://www.dsnews.ua/politics/v-uz-ogolosili-pro-chergovi-evakuaciyni-pojizdi-z-odesi-11042022-457105. (т. 1 а.с. 204-207) \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 8. До матеріалів позовної заяви представником позивача долучено клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 80-81) та клопотання про поновлення строку звернення до суду (т. 1 а.с. 82-84). 9. 23.12.2022 року представником відповідача надано на адресу суду клопотання про залишення без руху позовної заяви у зв`язку з недодержанням вимог ст.ст. 177, 175 ЦПК України. (т. 1 а.с. 97-102) 10. 03.01.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про виклик свідків. (т. 1 а.с. 111) 11. Третя особа, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, але представник надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. (т. 1 а.с. 133-136, 192-193, 208-209) 12. 29.03.2023 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору. (т. 1 а.с. 199-203) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 13. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022 року, цивільну справу № 496/5652/22, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (т. 1 а.с. 86) 14. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 28.11.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з проведення підготовчого засідання та викликом сторін. Окрім цього відповідачу визначений строк для надання відзиву на позовну заяву. (т. 1 а.с. 91-92) 15. У підготовчому засіданні, яке відбулося 21.03.2023 року, суд на місці ухвалив залишити позовну заяву без руху в частині стягнення моральної шкоди та надати позивачу час для сплати судового збору. (т. 1 а.с. 194-198) 16. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 10.11.2023 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті, а також задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків. (т. 1 а.с. 241, 242-243) 17. У судовому засіданні, яке відбулося 16.02.2024 року суд на місці ухвалив доказ (т. 1 а.с. 187) зняти з розгляду з огляду на те, що він не відноситься до предмету позову. 18. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також надав довідку про доходи позивача з урахуванням вимоги про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. 19. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 20. Судом встановлено, що 03.04.2013 року між Пасажирським вагонним депо Одеса-Головна та [PERSON] укладено Контракт № 20, який є строковим трудовим договором, що діяв до 02.04.2014 року. (т. 1 а.с. 23-25) 21. 13.03.2020 року між Пасажирським вагонним депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» та начальником поїзда (пасажирського) [PERSON] укладено Додаткову угоду до контракту від 03.04.2013 року № 20. Відповідно до якого у зв`язку з закінченням 02.04.2020 року терміну дії контракту від 03.04.2013 року №20 за угодою сторін контракт продовжений до 02.04.2025 року включно. . (т. 1 а.с. 26). 22. Наказом (розпорядженням) № 261 від 03.05.2022 року виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна, [PERSON] , начальника поїзда пасажирського звільнено за п. 8 ст. 36 КЗпП України, на підставі передбаченій контрактом. (т. 1 а.с. 13, 27) 23. 17.05.2022 року представником позивача направлено на ім`я керівника Виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», адвокатський запит з проханням надати інформацію, а саме щодо безквиткового проїзду (початок, кінець та підстави), причин та обставин які передували достроковому розірванню трудового договору (контракту) з позивачем, повідомлення позивача про наступне звільнення і погодження звільнення з профспілковим комітетом та отримання [PERSON] трудової книжки, а також надання належним чином завірених копій посадової інструкції начальника поїзда, контракту з [PERSON] від 03.04.2023 року № 20, документів, що свідчать про встановлення, перевірку та підтвердження обставин на підставі яких достроково припинено дію трудового договору (контракту) та довідку про кількість робочих днів та нараховану заробітну плату за останні 6 календарних місяців роботи, що передували його звільненню. (т. 1 а.с. 15-17, 18) 24. 15.06.2022 року за вих. № ПКВЧД-3/14-303 виробничим підрозділом Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» була надана відповідь на адвокатський запит з додатками, в які були викладені обставини, які в подальшому були дубльовані у відзиві, заперечені та поясненнях представника відповідача. (т. 1 а.с. 19-64) 25. До відповіді на адвокатський запит виробничим підрозділом Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» були долучені: копія Протоколу № ПКВЧД-3-16/196 від 13.04.2022 року, в якому зазначено, щодо порушення начальником поїзда [PERSON] та членами поїзної бригади трудової дисципліни та службових обов`язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів…), за що відповідно до п. 10.4. «Інструкції начальнику пасажирського поїзда», затвердженої наказом від 27.04.2012 року № 158-Ц зі змінами та доповненнями, він несе дисциплінарну відповідальність та постановлено звільнити начальника поїзда [PERSON] з роботи згідно чинного законодавства (т. 1 а.с. 28-31), копія Пояснення інструктора поїзних бригад Войнаровської Т.В. про проведення інструктажу з поїзною бригадою [PERSON] під підпис, перед відправленням в рейс щодо, зокрема, категоричної заборони перевезення безквиткових пасажирів. (т. 1 а.с. 32), копію письмових пояснень провідника пасажирського вагону № 27 [PERSON] , з яких вбачається, що посадка нею біженців була здійснена за вказівкою [PERSON] (т. 1 а.с. 35), копію акту № б/н від 13.04. (рік не зазначено) про відсутність [PERSON] на робочому місці 13.04.2023 року о 15:35 (т. 1 а.с. 36), копію акту від 13.04.2022 року про відмову провідника пасажирського вагону [PERSON] надати особисте пояснення з приводу виявлення працівниками ЦОК у добу 12.04.2022 року у вагоні № 24/14965 поїзда № 36 сполучення Одеса-Перемишль, п`яти безквиткових пасажирів (т. 1 а.с. 37), копію акту від 13.04.2022 року про те, що начальником поїзда [PERSON] по прибуттю з рейсу поїздом № 35 сполученням Перемишль-Одеса 13.04.2022 року не здано оператору резерву провідників Звіт стосовно оформлення квитанцій ф. ГУ-57 відповідно отриманого дозволу, який здається разом зі звітом начальника поїзда за виконаний рейс (т. 1 а.с. 38), копію акту від 13.04.2022 року про те, що начальником поїзда [PERSON] по прибуттю з рейсу поїздом № 35 сполученням Перемишль-Одеса 13.04.2022 року не здано техніку з обліку резерву провідників на зберігання відповідно до вимог «Технологічного процесу резерву провідників» квитанції ф. ГУ-57 (т. 1 а.с. 39), копію Графіку чергувань провідників вагонів поїзда № 36 (т. 1 а.с. 40-41), копію бригадного маршрутного листа № 668 від 11.04.2022 року (т. 1 а.с. 42), копію звіту начальника поїзда за виконаний рейс (т. 1 а.с. 43-44), копію дорожньої відомості пасажирського вагона № 24 (№ бланка 037166) (т. 1 а.с. 45-46), копію дорожньої відомості пасажирського вагона № 27/14049 (№ бланка 037169) (т. 1 а.с. 47-49), копію конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялося на ім`я [PERSON] та повернулося на адресу відправника з відміткою «адресат відмовився» (т. 1 а.с. 50), яким направлялося повідомлення № ПКВЧД-3-14/208 від 15.04.2022 року [PERSON] про розірвання трудового договору (контракту) № 20 від 03.04.2013 року з описом вкладення (т. 1 а.с. 51, 52, 53), копію акту від 12.04.2022 року перевірки роботи поїзної бригади поїзду № 36 сполучення Одеса Перемишль на дільниці Хмельницький-Львів на підставі наказу на перевірку філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» від 11.04.2022 року № б/н (т. 1 а.с. 54), копію акту від 03.05.2022 року про ознайомлення [PERSON] з наказом про звільнення та отримання ним копії наказу щодо звільнення під особистий підпис та відмову останнього отримати трудову книжку та проходження обхідного листа (т. 1 а.с. 55), копію витягу з протоколу № 54/14 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022 року про деякі питання діяльності АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану (т. 1 а.с. 56), копію роздруківки миттєвого повідомлення від 03 березня про введення безквиткових евакуаційних рейсів зі сходу в напрямку заходу України (т. 1 а.с. 57-59), копію роздруківки миттєвого повідомлення від 20 березня про повернення платного проїзду неевакуаційними поїздами, а також закордонними рейсами (т. 1 а.с. 60-62), копію розрахунку оплати середньої зарплати [PERSON] № ПКВЧД-3-14/281 від 27.05.2022 року (т. 1 а.с. 63) 26. З копії виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , за період з 01.05.2022 року по 23.09.2022 року вбачається надходження коштів: 03.05.2022 року 12500,00 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/медична комісія 157 за квітень 2022р.); 05.05.2022 року 1427,27 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/за травень 2022 р.); 11.05.2022 року 6532,96 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/за квітень 2022 р.); 11.05.2022 року 1175,12 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/за квітень 2022 р.); 06.06.2022 року 484,71 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/за травень 2022 р.); 06.06.2022 року 979,27 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/разові виплатні 157 за травень 2022 р.); 22.09.2022 року 5949,50 грн. (безготівкове зарахування на рахунок зарплати/лікарняні соцстрах 157 за травень 2022 р.) (т. 1 а.с. 70-75) 27. Відповідно до роздруківки електронного листа тимчасової непрацездатності (лікарняний) [PERSON] , [INFO] , був відкритий лікарняний лист з 13.04.2022 року по 15.04.2022 року, який в подальшому був продовжений до 29.04.2022 року. (т. 1 а.с. 76) 28. Відповідно до доказу (т. 1 а.с. 77) [PERSON] прибув на робоче місце 01.05.2022 року, 02.05.2022 року та 03.05.2022 року. 29. З письмових пояснень, долучених стороною позивача до відповіді на відзив, вбачається, що [PERSON] з донькою [PERSON] , які їхали безкоштовно у вагоні № 27 12.04., є біженцями з м. Маріуполь (т. 1 а.с. 163), [PERSON] з матір`ю [PERSON] , які їхали безкоштовно в вагоні № [NUMBER] поїзда № 39 Одеса-Пшемишль, є біженцями з м. Миколаїв (т. 1 а.с. 164), [PERSON] , начальник вагона № 19913545 разом зі своїм провідником виконуючи наказ № ШЧ-10/275, які їхали безкоштовно в поїзді № [NUMBER] , вагон № 24, слідували у службове відрядження (т. 1 а.с. 165), з доказу (т. 1 а.с. 166) вбачається що 12.04.2022 року в поїзді № [NUMBER] був присутнім громадянин іншої держави, [PERSON] , яка їхала 11.04.2022 року безкоштовно в поїзді № [NUMBER] є біженкою з м. Одеса (т. 1 а.с. 167), [PERSON] , яка їхала 11.04.2022 року безкоштовно в поїзді № [NUMBER] , вагон [ADDRESS] (т. 1 а.с. 168), [PERSON] , яка їхала 11.04.2022 року безкоштовно в поїзді № [NUMBER] , вагон № 27, є біженкою з Херсонської області (т. 1 а.с. 170), [PERSON] , яка їхала безкоштовно в поїзді № [NUMBER] , вагон № 27, є біженкою з Херсонської області (т. 1 а.с. 171), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які їхали безкоштовно в поїзді № [NUMBER] , вагон [ADDRESS] (т. 1 а.с. 172). 30. З письмових пояснень [PERSON] , долучених стороною позивача до відповіді на відзив, вбачається, що після 40 хвилин після відправки зі ст. Хмельницький, начальник поїзда приніс їй квитанції ГУ-57 в кількості 10 штук виписаних на ім`я пасажирів-біженців. Ніяких грошових коштів бригада поїзду від пасажирів-біженців не отримувала. (т. 1 а.с. 169) 31. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що позивача та його підлеглі здійснювали перевезення пасажирів без квитків, в той час коли було оголошення про продаж квитків на евакуаційні поїзди. Позивач під час складня акту не заперечував про обставини викладені у акті. V. Оцінка Суду. 32. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 33. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 34. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. 35. Відповідно до ст. 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. 36. Статтею 15 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 р. №273\~передбачено, що трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі\~Кодексу законів про працю України, Положення "Про дисципліну працівників залізничного транспорту України", іншими актами законодавства України про працю. Особливості умов праці, соціально побутового і житлового забезпечення, режиму робочого часу та часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо пов`язана з рухом поїздів, встановлюються АТ "Укрзалізниця" згідно з чинним законодавством України за погодженням з галузевими профспілками. Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України. 37. Переліком категорій і посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, що затверджений\~Постановою Кабінету Міністрів України №764 від 15 липня 1997 р., посаду начальника пасажирського поїзда віднесено до категорії посад, з якими укладається контракт. 38. Згідно розділу 6 зазначеного Контракту №20 працівник може бути звільнений, а цей контракт розірваний, з ініціативи роботодавця, до закінчення терміну його дії у разі: а) встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів або надлишкової поклажі; б) внесення недостовірних даних про вільні місця в поїзді та місця, які звільняються; в) несвоєчасне оформлення проїзних та перевізних документів пасажирам; г) виявлена невідповідність сум стягнутих за проїзд пасажирів та надлишку; д) допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України; е) допущення випадків пожежі в пасажирських вагонах внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов`язків; ж) прийняття до переведення або переведення в пасажирських вагонах будь-яких відправлень (Експрес-передач) з порушенням вимог Інструкції з надання таких послуг; з) допущення до посадки у вагон під час переведення в міждержавному сполученні пасажирів без оформлення належним чином документів, необхідних для в`їзду до держави прямування та держав за маршрутом слідування. При розірвання контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України. 39. Отже, сторонами погоджені виключно вказані підстави контракту для припинення трудового договору. 40. В свою чергу відповідно до протоколу № ПКВЧД-3-16/196 за результатами наради від 13.04.2022 року було прийнято рішення про звільнення з роботи начальника поїзда [PERSON] . Разом з тим, за змістом зазначеного протоколу, підставою звільнення начальника поїзда стало: допущено порушення членами поїзної бригади трудової дисципліни та службових обов`язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів….), що відповідно до п. 10.4. «Інструкції начальнику пасажирського поїзда», затвердженої наказом від 27.04.2012 року № 158-Ц, він несе дисциплінарну відповідальність. Отже, за змістом вказаного протоколу наради, позивач та члени поїзної бригади фактично притягнуті до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарних стягнень (звільнення, догани) за порушення трудової дисципліни. Але, згідно актів (т.1 а.с. 36-39) на які посилається сторона відповідача, не можливо встановити чи перевірялися і досліджувалися детально обставини порушення позивачем трудової дисципліни. 41. Відповідно до\~ст. 235 КЗпП України\~в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 42. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 43. У свою чергу, системний аналіз і тлумачення приписів\~ст.235 КЗпП України\~дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника. При цьому, вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. 44. Отже, вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. 45. Відтак, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу та є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. 46. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року (у справі № 6-511цс16), від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року ( справа 826/808/16). 47. Середній заробіток працівника згідно з ч.1\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. 48. Згідно з п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 49. Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. 50. Середньоденний заробіток позивача згідно з довідкою ПКВЧД-З-14/281 від 27.05.2022 року, становить 629,10 грн. (а.с. 63) 51. Період вимушеного прогулу позивача з 04.05.2022 року по 29.04.2024 року (день ухвалення судового рішення ) становить 623 робочих днів, а втрачений заробіток за час вимушеного прогулу становить 391929,30 грн. (629,10 грн. х 623 днів) з врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, які нараховуються на заробітну плату. 52. Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 53. Крім того, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. 54. Так, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 55. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 56. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 57. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в справах «Гольм проти Швеції» від 25.10.1993, «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, вчинення неправомірних дій вже є підтвердженням завдання особі моральної шкоди. 58. Оскільки звільнення позивача, здійснено відповідачем без достатніх підстав, з порушення норм чинного законодавства, позивач був позбавлений доходу і можливості утримувати свою сім`ю, чим йому, поза розумним сумнівом, було завдано моральних страждань, оскільки вказані обставини призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя під час воєнного стану, що потребує додаткових зусиль, то з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду. 59. Визначаючи розмір вказаної шкоди, суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн. у відшкодування вказаної шкоди, що, на думку суду, буде достатньою сатисфакцію перенесених позивачем моральних страждань, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. 60. На підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 61. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. 62. За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. 63. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно квитанції ID № 6756-4444-2263-8732 від 25.11.2022 року (т. 1 а.с. 90) та квитанції № 32528798800006549646 від 24.03.2023 року (т. 1 а.с. 201), позивачем було сплачено 2065,60 гривень судового збору за подання позовної заяви, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved