Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

08.02.2023 року представник позивача [PERSON] , діючи в інтересах позивача [PERSON] звернулась з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] з їх батьком [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З матір`ю дітей [PERSON] позивач проживав однією сім`ю у не зареєстрованому шлюбі. 3 вересня 2022 року сторони не проживають разом та припинили фактичні шлюбні відносини. Відповідачка залишила дітей разом з позивачем за місцем їх постійного проживання та виїхала з населеного пункту. Постійно змінює місце свого проживання. Діти проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання та актом № 23 від 03.10.2022 року. Відповідачка не навідує дітей, не доглядає їх, не цікавиться їхнім життям взагалі. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли офіційної письмовою згоди щодо місця проживання дітей, що стало наслідком подання даного позову до суду. В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї позивача вказано, що умови проживання в будинку, де в даний час проживає позивач з дітьми задовільні, всім необхідним для проживання та розвитку дітей родина забезпечена. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває. Позивач має дохід щоб утримувати дітей. Позивач має змогу забезпечити дітей всім необхідним для нормального розвитку. Відповідачка не має постійного місця проживання, роботи та міцних соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, що може зашкодити розвитку дітей. Відтак позивач вважає, що дітям буде краще проживати саме з ним. [PERSON] може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивач наразі проживає в одному селищі зі своїми батьками, які мають сили і бажання допомагати йому по догляду за дітьми. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування матері. Ухвалою суду від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.04.2023 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду. Заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.05.2023 року задоволено позовні вимоги адвоката Проценко Оксани Миколаївни, яка представляє інтереси [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, служби у справах дітей Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, про визначення місця проживання дітей. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.07.2023 року скасовано заочне рішення від 30.05.2023 року, призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на\~\~07\~вересня\~2023\~року\~о\~11:00 год. \~в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області. Ухвалою суду від 07.09.2023 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Проценко О.М., під час розгляду справи позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позові та просили їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області Бондаренко Н.М., під час розгляду справи зазначила, що хоча на даний час сімейний стан відповідачки змінився, вона вийшла заміж та народила ще одну дитину, однак поки не вбачається підстав забирати дітей від батька. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місцем проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з їх батьком [PERSON] , а тому даний висновок видна підтримує і на час розгляду справи. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суду пояснила, що дійсно у вересні 2022 року вона була змушені покинути будинок де вона проживала з дітьми та позивачем, оскільки останній її ображав, застосовував фізичне насилля, звинувачував у зрадах, і в результаті сам же й вигнав із будинку пізно увечері. Позивачка деякий час перебувала у лісосмузі а потім зателефонувала своїй рідній сестрі, щоб та її забрала. Декілька місяців відповідачка проживала у сестри [PERSON] у м.Баштанка, Миколаївської області. Пізніше вона проживав у свого брата у селі Піски, Баштанського району, Миколаївської області до березня 2023 року. За цей період відповідачка [PERSON] декілька разів поверталась до позивача, він обіцяв, що сімейне життя налагодиться, однак знову вчиняв сварки та виганяв відповідачку з дому вночі. Також повідомила суд, що позивач застосовував відносно неї фізичне насилля, наслідком чого були тяжкі наслідки пов`язані із жіночим здоров`ям, через які їй довелось лікуватися у медичному закладі. При цьому позивач тиснув на відповідачку морально, ображаючи її та постійно погрожуючи, що їй нема від кого чекати допомоги оскільки вона сирота. Відповідачка постійного місця роботи не мала, однак матеріально її підтримувала рідна сестра та брат, а також відповідачка працювала у людей по найму. У березні 2023 року вона почала працювати у [PERSON] , у них почались стосунки і вони одружились. На час розгляду справи у них народилась вже спільна дитина. Відповідачка [PERSON] уже зі своїм законним чоловіком неодноразово приїздила до дітей, привозила гостинці, однак відповідач та його батьки їх виганяла та перешкоджали побаченням з дітьми. Однак останні місяці вона має змогу бавитися та спілкуватися із дітьми, коли приїздить до них в гості, однак під наглядом позивача і лише за місцем їх проживання. Відповідачка [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вона хоче забрати дітей, і для цього на даний час вона із чоловіком створює всі умови. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Судом встановлено, що [INFO] у сторін по справі народилась донька - [PERSON] , в графі батьки записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17.03.2020 року (а.с.10 т.1). Крім того, [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] , в графі батьки записано: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.04.2021 року (а.с.9) Згідно акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради та Акта № 23 від 03.10.2022 року, складеного комісією старостинського округу Вільнозапорізької сільської ради, [PERSON] проживає на даний час із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , а також двома малолітніми дітьми : [PERSON] та [PERSON] . Сім`я проживає у будинку та матеріально забезпечена Мати дітей [PERSON] з вересня 2022 року з дітьми не проживає (а.с.11,12 т.1). Відповідно до Характеристики старости Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.01.2023 року №2/14.01.02 [PERSON] позитивно характеризується, самозайнятий в особистому господарстві, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.13 т.1). Згідно довідок про зареєстроване місце проживання Новохристофорівського старостинського округу №1 [PERSON] та [PERSON] з народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16 т.1) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визначення місця постійного проживання малолітніх дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету за № 42 від 28.03.2023 року, [PERSON] протягом тривалого часу діє всупереч інтересам малолітніх дітей. Не має місця постійного проживання, декілька разі за рік змінювала його, не працює та не має доходу, таким чином не може забезпечити умови для проживання дітей та утримувати їх матеріально. Натомість [PERSON] надав документи,які підтверджують його право власності на будинок, який обстежений службою у справах дітей, і які переконались, що житло знаходиться в задовільному стані та придатне для проживання дітей, обладнане усім необхідним. Крім того [PERSON] має дохід, що дає йому змогу матеріально утримувати дітей. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити малолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] постійне місце проживання з їх батьком [PERSON] (а.с.16-17т.1). Також судом встановлено, що [PERSON] 07.07.2023 року уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2023 року ( а.с.161 т.1) Згідно акту про встановлення факту проживання від 10.07.2023 року [PERSON] фактично проживає по [ADDRESS] ( а.с.128) який частково належить [PERSON] (а.с.166 т.2). Судом встановлено, що [PERSON] в період з 09.09.2022 року по 14.09.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Баштанській ЦРЛ ( а.с.183 т.1) Свідок [PERSON] суду пояснив, що минулої осені за проханням знайомої [PERSON] у пізній час, під час комендантської години, їздив забирати відповідачку із с. Новохристофорівка. Під час поїздки відповідачка була мовчазна, засмучена, іноді плакала, при цьому причину такого свого стану вона не пояснила. Пізніше, ще декілька разів за проханням [PERSON] він забирав з того ж села відповідачку [PERSON] та привози її щоразу в м. Баштанку до [PERSON] . Кожної поїздки [PERSON] була пригнічена, плакала, при цьому мовчазна і не розповідача причини свого настрою. Навесні 2023 року відповідачка [PERSON] , яка шукала роботу, допомагала свідку по господарству, оскільки у нього була дуже хвора дружина. У них розпочались стосунки і після смерті дружини свідка, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб і на даний час у них народилась спільна дитина. Свідок повідомив, що він бажає, щоб діти дружини від першого шлюбу проживали разом із ними, він забезпечить їм належні умови проживання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою відповідачки [PERSON] . Пояснила суду, що під час спільного проживання відповідачки з позивачем останній неодноразово ображав сестру та застосовував фізичне насилля після чого відповідачці доводилось лікуватися. Приблизно у вересні 2022 року їй зателефонувала [PERSON] та попросила приїхати її забрати, оскільки чоловік її вигнав з дому. Однак оскільки був вже вечірній час, перед початком комендантської години, вона попросила поїхати за сестрою знайомого таксиста. Декілька місяців відповідачка проживала у свідка, а ще деякий час у іншому селі у їх брата. На даний час відповідачка влаштувала особисте життя, вийшла заміж та створила усі умови для проживання своїх дітей. Також свідок суду повідомила, що саме позивач створив такі умови життя при яких сім`я розпалась, і саме він виганяв постійно відповідачку з дому, а потім не давав можливості бачитися з дітьми. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що вони бачили, як відповідачка приїздила до своїх дітей і відвідувала їх у с. Н-Христофорівка, Баштанського району, Миколаївської області. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 (провадження №61-44680 св18) зазначено, що "тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місяця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батька свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку". Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а отже, в першу чергу підлягають урахуванню інтереси дитини. Таким чином суд приходить до висновку, що матеріально-побутове забезпечення позивача, позитивна характеристика з місця проживання дають підстави для твердження, що батько здатний створити умови для розвитку та виховання дітей, забезпечити їх повноцінний розвиток. Тоді як відповідачка, на час розгляду справи, не надала суду доказів того, що вона зможе матеріально утримувати усіх дітей, при тому що право власності на будинок, в якому вона наразі проживає, належним чином на даний час не оформлене, а юридично зареєстроване місце проживання самої відповідачки, збігається із місцем проживання позивача. Як зазначено у Постанові ВС від 21.07.2021 року у справі № 404/3499/17 «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку». Вирішуючи спір суд, врахувавши інтереси малолітніх дітей, їх психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дітей, так як вони з народження проживають разом з батьком та його батьками, мають за місцем свого проживання стійкі соціальні зв`язки. Також суд, вважає за необхідне зазначити, що визначення місця проживання дітей з батьком не може впливати на рівні права матері щодо своїх дітей, та наголошує на неприпустимість з боку батька чинити перешкоди у її спілкуванні та відвідуванні дітей. Визначення місця проживання дітей з батьком не повинно впливати на взаємовідносини дітей з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved