Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

15 листопада 2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.11.2023 року вказану справу було розподілено для розгляду судді Чаричанському П.О., якого з 22.01.2024 року відряджено до Центрального районного суду м. Миколаєва для здійснення правосуддя. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу 23.01.2024 року було розподілено для розгляду судді Орленко Л.О. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2023 року, за особовим рахунком № [NUMBER] , станом на 09 листопада 2023 року у сумі 24 669,04 грн. за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2023 року, а також судовий збір в розмірі 2684 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, за адресою: [ADDRESS] , яку постачає ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . Нарахування за послуги з електропостачання здійснювалось згідно з показниками електролічильника та встановлених тарифів. Заборгованість за спожиту електроенергію за вказаним особовим рахунком за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2023 року становить 24 669,04 грн. Відповідач добровільно не сплачує витрати за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2022 року у справі № 472/647/22 ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення зі [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію, в зв`язку із тим, що суду не вдалося встановити зареєстроване місце проживання боржника. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 26.03.2024 року надійшла заява, в якій представник позивача [PERSON] просила здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача та надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 21.03.2024 року 25.04.2024 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням, розміщеним на веб-сторінці суду. Крім того, викликалася за зареєстрованим місцем проживання, однак поштові конверти із судовими повістками та матеріалами позовної заяви повернулись до суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки не повідомила суд, відзиву на позовну заяву чи заперечення щодо позову до суду не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено що ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2022 року у справі № 472/647/22 ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення зі [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію, в зв`язку із тим, що суду не вдалося встановити зареєстроване місце проживання боржника (а.с. 4). Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до відповіді УДМС в Миколаївській області від 22.11.2023 року (а.с. 21) [PERSON] , яка в 2016 році змінила прізвище на [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 22) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Витягом з ДРАЦС (а.с. 28-30) підтверджується зміна прізвища відповідачки із [PERSON] на [PERSON] в зв`язку із розірванням шлюбу. Заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] з 01.02.2022 по 01.11.2023 складає 24 669,04 грн. Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (згідно з Постанови НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 року). Між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та [PERSON] було укладено Договір на постачання електроенергією шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщено на офіційному веб-сайті Регулятора та Постачальника та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно із пунктом 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору. Відповідно до пункту 3.1 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг). Тобто дані правовідносини регулюються положеннями Закону, що стосуються договірних відносин, та які виникають саме із публічних договорів. Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] у ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відкрито на ім`я [PERSON] , відповідно до довідки від 09 листопада 2023 року, а також витягу з особистого рахунку відповідача (а.с. 5-6). Заяв від [PERSON] про припинення договірних відносин із позивачем не надходило. Згідно з пунктом 4.12, 4.19 Правил розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який становить один календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію здійснюється не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. З огляду на довідку від 09 листопада 2023 року (а.с. 6) заборгованість відповідача за період з 01 лютого 2022 року по 01 листопада 2023 року становить 24669,04 грн. Відповідач [PERSON] добровільно не сплачує заборгованість за спожиту електричну енергію. Нарахування за надані послуги з електропостачання здійснювалися відповідно до показників електролічильника та встановлених тарифів на електроенергію. Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, який здійснює продаж електроенергії за договором постачання електричної енергії, зобов`язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов`язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг. Обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Виходячи з зазначених норм Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Приписами частини 1 статті 530 ЦПК України визначено, що уразі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь ТОВ «Миколаївської електропостачальна компанія» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з електропостачання в розмірі 24 669,04 гривень. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено повністю, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2684 гривень судового збору (2435,90 гривень (судовий збір за позовну заяву) + 248,10 гривень (судовий збір за заяву про видачу судового наказу). На підставі викладеного,

Outcome: approved