Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4 313 грн 50 коп. Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати службу у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області провести перевірку та скласти висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та надати висновок суду. Одночасно з поданням позовної заяви [PERSON] звернувся з клопотанням про виклик і допит свідків, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 10.10.2023 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.01.2024 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] направила на адресу суду заяву в якій прохала приєднати до матеріалів справи належний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 10.11.2023 № 03-26/2878 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та заяву про розгляд справи без її участі, просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , надав суду покази за змістом яких повідомив, що проживає разом з батьком, бабусею та сестрою. Свою мати бачив останній раз коли дитині було 8 років. Як виглядає мати не пам`ятає, бажання спілкуватися немає. Наслідки позбавлення батьківських прав розуміє та підтримує рішення свого батька. На питання представника позивача повідомив, що з 5 років свою матір не бачив та не провидив з нею час разом. Зовнішність матері не пам`ятає. Протягом останніх шести років з матір`ю не бачився. До переїзду в м. Горішні Плавні проживав у м. Краматорськ. На питання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог повідомив, що мати не пам`ятає. Якщо б зустрів мати на вулиці випадково то не впізнав би її. У телефонній розмові, яка відбулася коли дитині було 8 років мати [PERSON] повідомила сину про свою любов до нього. У м. Горішні [PERSON] разом з батьком вже проживають 2 роки. Чи повідомляв батько матір про переїзд в інше місто [PERSON] невідомо. На питання головуючого судді повідомив, що надав покази без тиску, висловлюючи особисту думку щодо справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що знайома із [PERSON] вже 5 років так як останній друг її чоловіка. Свідку відомо, що [PERSON] сам без допомоги дружини [PERSON] виховує їхнього сина [PERSON] . На питання представника позивача свідок повідомила, що знайома із [PERSON] та його сестрою з 2019 року. На момент знайомства проживали у м. Краматорськ, але у 2022 році переїхали до м. Горішні Плавні. Разом сім`ями зустрічаються та проводять час на вихідних та на свята. На питання головуючого судді свідок повідомила, що з відповідачкою [PERSON] вона не знайома. Місцезнаходження [PERSON] свідку невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він має товариській відносини із [PERSON] . Свідку відомо, що між сторонами відсутні сімейні відносини. На питання представника позивача свідок повідомив, що знайомий з позивачем давно, точної дати знайомства свідок не пам`ятає. Свідок не знайомий із відповідачкою та йому невідомо її місцезнаходження. Свідок підтримував відносини з позивачем, але у гості не приходив. Свідку відомо, що сторони не проживають разом приблизно з моменту коли [PERSON] виповнилось 1 рік. На питання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог свідок повідомив, що він не був свідком відносин між сторонами та йому невідомо ставлення відповідачки до свого сина [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що являється матір`ю позивача, також повідомила, що відповідачка не приймає участь у вихованні свого сина [PERSON] протягом 9 років. Позивач повністю займається вихованням та утриманням сина [PERSON] . На питання представника позивача свідок повідомила, що у м. Краматорську вона жила окремо від позивача. У м. Горішні Плавні вони проживають разом. У м. Краматорську свідок відвідувала позивача за потреби, частіше у вихідні дні. Свідок вважає, що стосунки між сторонами не склалися у зв`язку з тим, що відповідачка мала пристрасть до алкоголю. З відповідачкою у свідка були нормальні стосунки, вони телефонували одна одній майже кожного дня. Одного разу коли [PERSON] сильно захворів відповідачка не відреагувала на цей факт та не приймала участь у лікуванні. Свідку відомо, що позивач ніколи не забороняв бачитись з [PERSON] відповідачці. На питання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог свідок повідомила, що коли відповідачка проживала разом із сином та позивачем вона нормально ставилась до виховання свого сина. На думку свідка відповідачка любила свого сина. Відносини між сторонами припинили своє існування коли [PERSON] було приблизно 2 роки. Позивач не подавав на розлучення із-за того, що він багато працював та займався здоров`ям свого сина та матері. Питання аліментів з відповідачки не стояло дуже критично так як позивач мав гарний заробіток та не мав потреби у фінансовій допомозі. Свідку невідомо фактичне місцезнаходження та проживання відповідачки та відповідачка не знає де перебуває її син. Заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно з копією свідоцтва про шлюб та відповідно до рішення суду від 25.05.2023 між сторонами розірвано шлюб. (а.с. 11-13) Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] в м. Краматорськ Донецької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідок № 1633-5000667444 від 02.04.2022 та № 1633-5001922027 від 26.07.2022 [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. (а.с. 15) Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 06.04.2023 за адресою проживання позивача [ADDRESS] проведено перевірку за результатами якої зроблено висновок проте, що за вищевказаною адресою створені належні та безпечні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку дитини (а.с. 16) Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.01.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину. (а.с. 17-18) Відповідно до виконавчого листа у справі № 534/1373/22 (провадження 2/534/826/22) та постанови про відкриття виконавчого провадження № 71654152 від 27.04.2023 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти. (а.с. 19-22) Відповідно до копії трудової книжки та довідок пенсійного фонду про нарахування позивач працює офіційно з 2002 року та отримує заробітну плату (а.с 24-38) Згідно з довідкою № 26 від 19.09.2023 УСЗН Горішньоплавнівської міської ради [PERSON] отримує допомогу переміщеним особам на проживання з серпня 2022 року по 13 серпня 2023 року. (а.с. 39) Відповідно до характеристики токаря 5 розряду механічного цеху № 5 [PERSON] , 1983 р.н. освіта повна середня за період роботи не має дисциплінарних стягнень, на роботі характеризується як людина відповідальна і цілеспрямована, працьовита, вміє якісно та вчасно виконати поставлені завдання. (а.с. 40) Згідно з воєнним білетом № [NUMBER] [PERSON] перебуває на військовому обліку. (а.с. 41) Відповідно до характеристик наданих Краматорською ЗОШ І-ІІІ ст. № 9 та ГО «Футбольний клуб «Гірник-Спорт» [PERSON] фізично розвиненим, здібним та працьовитим. Сім`я [PERSON] складається з двох осіб. Батько [PERSON] водить сина на навчання та бере активну участь у його вихованні. (а.с. 42-43) Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню належного розвитку свого сина [PERSON] . Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа № № 520/8264/19 від 26.04.2022 року Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Судом наголошується, що відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, у відповідності до ст.ст. 150, 151 СК України первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе. Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (надалі за текстом - Постанова від 20.03.2007 №3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 Постанови від 20.03.2007 №3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п.54 рішення по справі «Хант проти України» зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, дослідивши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд дійшов до висновку, що дійсно мати неповнолітнього [PERSON] - відповідач по справі, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та розвитку дитини, які передбачені вимогами ст.150 СК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина, не готує його до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому, суд дійшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 СК України, мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп.

Outcome: approved