Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Відповідачі просили розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог, про що надали письмову заяву. Позивач на задоволенні позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою від 20.03.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 29.04.2024 року о 09:15 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,20 га на території с. Долинське Ренійського (нині Ізмаїльського) району, Одеської області, цільове призначення ведення особистого підсобного господарства. Зазначене майно позивач оформив в порядку спадкування, про що свідчить рішення Ренійського районного суду від 10.03.2023р. справа № 510/1712/22. Однак, згодом позивач дізнався, що його бабусі належало право на земельну частку (пай) розміром 3,29 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Анадол», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140095. Під час життя [PERSON] заповіту не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги був син [PERSON] , який успадкував спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у нього, на момент смерті спадкодавця, він мешкав разом із нею. Таким чином [PERSON] , прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформив її належним чином. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,29 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Анадол», успадкованої після смерті матері [PERSON] . Під час життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач по справі [PERSON] (син) та відповідачі [PERSON] (дружина) та [PERSON] (донька). 04.12.2020 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 287/2020, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини. Пізніше, 13.10.2022 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] , відмовились від спадщини, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~ \~ Відповідно\~до\~вимог ст.\~1268\~ЦК\~України\~спадкоємець за\~заповітом\~чи\~за законом\~має\~право\~прийняти спадщину\~або\~не\~прийняти її.\~Згідно\~ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК\~України, спадкоємець,\~який\~бажає\~прийняти спадщину,\~але\~на\~час відкриття\~спадщини\~не\~проживав постійно\~із\~спадкодавцем,\~має\~подати\~нотаріусу або\~в\~сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій\~на\~це посадовій\~особі\~відповідного\~органу місцевого\~самоврядування\~заяву\~про прийняття\~спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця [PERSON] , який, в свою чергу успадкував майно після смерті матері [PERSON] , в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] , відмовились від своєї частки у спадщині, не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved