Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надані за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.02.2019 по 31.01.2024, станом на 31.01.2024 в розмірі 14 017 грн 29 коп. На обґрунтування позовної заяви представник позивача [PERSON] послався на Статут та Положення про Зміївську ТЕС, якими передбачене здійснення позивачем, крім іншого, господарської діяльності щодо надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. У період\~з лютого\~2019\~року по\~січень 2024\~року позивачем\~надавалися послуги\~з централізованого\~опалення,\~централізованого постачання\~холодної та\~гарячої води,\~централізованого водовідведення\~за особовим\~рахунком №\~ [NUMBER] ,\~на якому\~обліковується житлове\~приміщення,\~а саме\~квартира [ADDRESS] ,\~у\~якій проживає\~ [PERSON] . Між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, проте позивачем такі послуги надаються, а відповідач користується ними, не відмовляється від них і тому зобов`язана проводити їх оплату. Відповідач до Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" з відмовою від отримання комунальних послуг не зверталася, жодних заяв не направляла. Комунальні послуги отримує своєчасно. На порушення норм чинного законодавства, відповідач не здійснює оплату наданих ПАТ "Центренерго" послуг, у зв`язку із чим, за період з 01.02.2019 по 31.01.2024 виникла заборгованість, яка складає 14 017 грн 29 коп. Споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку сплачувати послуги в повному обсязі, якщо він фактично ними користується. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 01.04.2024. 01.04.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 29.04.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] \~не повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивача заперечень не зазначив. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, згідно довідки відділу центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/323 від 29.02.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Довідкою директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" № 08/120 Тарутіна С. підтверджується, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] (а. с. 17). Даними Статуту Публічного акціонерного товариства "Центренерго", ліцензій НКРЕ: Серії АД № 041967, виданої 28.02.2013, Серії АД № 041970, виданої 28.02.2013, та Ліцензії НКРЕ Серії АЕ № 194660, виданої 03.06.2014, ліцензії (переоформленої рішенням від 10.11.2015 № 2732), Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" визначена постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт Комсомольське (Слобожанське) Зміївського району Харківської області (а. с. 16). З наданого позивачем розрахунку платежів за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , вбачається, за період з 01.02.2019 по 31.01.2024 наявна заборгованість загальним розміром 14 017 грн 29 коп., у тому числі: за послуги централізованого опалення - 2 725 грн 86 коп., з абонентської плати тепла за вузли обліку - 699 грн 71 коп., за централізоване постачання гарячої води - 2 582 грн 49 коп., з абонентської плати гарячої води - 636 грн 02 коп., за централізоване постачання холодної води - 1 922 грн 20 коп., з абонентської плати за воду - 611 грн 88 коп., за водовідведення - 2 517 грн 50 коп., з абонентської плати водовідведення - 383 грн 90 коп., за період з 21.03.2019 по 31.01.2022 нараховано інфляційні витрати - 1 434 грн 87 коп., 3% річних - 502 грн 86 коп. (а. с. 6-15). Відповідачем не подано будь-яких заяв, у яких заперечувалася б правильність зазначеного розрахунку, а також ті обставини, що вона проживає в [ADDRESS] , де їй надавалися позивачем послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до пунктів 18, 20, 21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Доказів, які б спростовували зазначену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані. Що стосується вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206 в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. У позовній заяві наведений розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що на заборгованість, яка виникла за період з 21.03.2019 по 31.01.2022, нараховувалися інфляційні втрати та 3% річних, розмір яких станом на 31.01.2022 складав, відповідно, - 1 434 грн 87 коп. та 502 грн 86 коп. Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання по своєчасній оплаті житлово-комунальних послуг, тому позов про стягнення з неї заборгованості за надані послуги, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, в розмірі 14 017 грн 29 коп., нарахованої станом на 31.01.2024, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved