Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 10800 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, освіту, та інше, що тягне відповідні матеріальні витрати. Крім того, позивачем було сплачено послуги стоматолога на загальну суму 21600 грн., тому відповідач повинен сплатити додаткові витрати у розмірі 10800 грн., через те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати допомогу, позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути у її відсутність, на позові наполягала та просила його задовольнити в повному обсязі, врахувати позовні вимоги та надану відповідь на відзив (а.с. 84). Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, при цьому від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача просив розглянути справу за наявними в справі документами (а.с. 87). Крім того, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву з викладеним обставинами по справі, відповідно до якого представник відповідача просить у задоволенні позову позивача відмовити часткового, призначити стягнення аліментів у розмірі, що не перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня ухвалення судом рішення, у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] у розмірі 10800 грн. відмовити, та стягнути з позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., також надано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 30-33, 34). На підтвердження вказаних обставин відповідачем додано копії квитанцій, скріншоти переписки, медична документація відповідача (а.с. 35-38, 41-51). 20.02.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] з викладеними обґрунтуваннями, відповідно до якої позивач просить задовольнити позовну заяву, відмовити відповідача у стягненні витрат на правничу допомогу (а.с. 62-65). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги наданий відповідачем відзив на позовну заяву та відповідь на відзив позивача, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що з 24.11.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2006 року (а.с. 7). Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно позовної заяви (а.с. 10), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, згідно довідки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області №1557 від 09.11.2023 року (а.с. 13), що також підтверджено витягом з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації (а.с. 11, 12). Згідно вказаного вище свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] . Позивачкою надано копії товарних чеків сплачені за послуги стоматолога від 18.09.2023 року на суму 400 грн., від 10.08.2023 року у розмір 400 грн., від 28.11.2023 року у розмір 1800 грн., від 06.10.2023 року у розмірі 19000 грн. (а.с. 17). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181\~СК України \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини, суд приймає до уваги обставини викладені відповідачем у відзиву на позовну заяву, також суд звертає увагу на докази, які були надані з боку відповідача, при цьому суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, також враховує бажання відповідача надавати допомогу дитині, тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісяця. Щодо додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне. Вимогами частини першої\~статті 185 СК України\~вказано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини другої\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд, при розгляді позову, виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивачем надані товарні чеки щодо витрат сплачених за послуги стоматолога від 18.09.2023 року на суму 400 грн., від 10.08.2023 року у розмір 400 грн., від 28.11.2023 року у розмір 1800 грн., від 06.10.2023 року у розмірі 19000 грн. Суд вважає, що зазначені витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані обставинами у вигляді розвитку здібностей,\~суд погоджується із викладеними обставинами відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивачкою не додані підтвердження щодо наявності особливих обставини, рекомендації лікарів, припис лікаря щодо необхідності та потреби встановлення брекетів. На підставі ст.79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Щодо попереднього розрахунку відповідача щодо судових витрат про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. Також, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. До заяви представником відповідача було надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №004201, ордер на надання правничої допомоги серії ВН №1328631, та квитанція. При визначенні обґрунтованості та відповідності заявлених витрат складності справи судом приймається до уваги правовий висновок Великої палати Верховного Суду викладений у постанові від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15ц про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до\~ЦПК\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Колегія суддів зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У даному випадку судом приймається до уваги, розмір частково задоволених позовних вимог, також відсутність в матеріалах справи підтвердження виконаних представником позивача робіт акту виконаних робіт, до матеріалів справи наданий лише відзив на позовну заяву. Частинами 1, 2\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу, не відповідають, а ні складнощі справи, а ні обсягу обставин та доказів по справі, які підлягали аналізу досвідченим фахівцем у галузі права. У даному випадку суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 гривень, що відповідає критерію розумності їхнього розміру та є співмірною із складністю справи та виконаним обсягом роботи адвокатом (наданих послуг), у зв`язку з чим заява представника відповідача - підлягає частковому задоволенню. Згідно\~ ст. 141\~ ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати по справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial