Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Романенко Г.П. звернувся до суду із позовом та просить виділити позивачу в натурі частку із спільного майна, що є у спільній частковій власності, а саме у домоволодінні, що розташоване по [ADDRESS] , виділивши йому такі приміщення: кімната 1-5, площею 11,6 кв.м; кухня 1-4, площею 11,9; веранда 1-3, площею 11,1 кв.м; веранда 1-1, площею 4,1 кв.м; санвузол, 1-2, площею 2,8 кв.м; погріб В; вбиральня Г; гараж Д; огорожа № 1; хвіртка № 2; ворота № 3; колодязь № 4. Посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 січня 2018 року позивач є власником 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Іншою частиною приміщень даного будинку користуються відповідачі по справі. Позивач бажає виділити свою частину в натурі. Поділ житлового будинку між співвласниками є технічно можливим, позивачеві виконавчим комітетом Переяславської міської ради надано рішення про присвоєння окремої поштової адреси. Договір про виділ в натурі частки із нерухомого спільного майна відповідачі в добровільному порядку укладати відмовляються, що стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом. 19 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі (а.с. 22). 16 квітня 2024 року ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 43). В судове засідання позивач та його представник адвокат Романенко Г.П. не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Судові витрати просять залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в підготовчі та судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, відзиву на позов, будь-яких заяв чи заперечень не надала. Судом встановлено наступне. Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 2018 року став власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідачі є власниками інших 2/3 частин даного будинку. За зверненням позивача 16 травня 2023 року виконавчий комітет Переяславської міської ради виніс рішення про присвоєння окремих поштових адрес житловим будинкам, які утворилися внаслідок поділу домоволодіння по [ADDRESS] : позивачеві - [ADDRESS] , відповідачам - [ADDRESS] (а.с. 12-13). З технічного паспорта на житловий будинок від 12 січня 2024 року вбачається, що самочинного будівництва в спірному домоволодінні немає (а.с. 7-11). Позивачем також надано висновок від 22 січня 2020 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна (а.с. 14) та довідку про загальну вартість домоволодіння від 12 січня 2024 року (а.с. 15). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 26 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Кожен з учасників спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки в праві власності на спільне майно. Відповідно до цього кожен зі співвласників може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. З аналізу вищезазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18, провадження № 61-18535св21, вбачається, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу будинку з господарськими будівлями за домовленістю, звернення позивача до суду є обгрунтованим. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.355, 356, 357, 358, 364 ЦК України,

Outcome: approved