Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану в наслідок ДТП в розмірі 29671,58 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на послуги адвоката в розмірі 15000 грн. та судовий збір в розмірі 1211,20 грн., посилаючись на те, що він відповідно до довіреності має право користуватися та розпоряджатися автомобілем марки «ВАЗ 21061» реєстраційний номер [NUMBER] . 10.07.2021\~року о\~19-21\~год.\~ [PERSON] \~на перехресті\~вулиці Молодіжної\~та бульвара\~Шевченка в\~м.Лозова\~Харківської області,\~керуючи автомобілем\~марки ВАЗ\~21104,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~не надав\~переваги в\~русі автомобілю\~ВАЗ 21061,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~який рухався\~по головній\~дорозі,\~та скоїв\~з ним\~зіткнення.\~При ДТП\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження\~з матеріальними\~збитками.\~Внаслідок чого\~ [PERSON] \~порушено п.16.11\~ПДР. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2021 року, яка набрала законної сили 09.08.2021 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Автомобіль «ВАЗ 21061», реєстраційний номер [NUMBER] ,\~отримав механічні\~пошкодження на\~суму 29671,58\~грн.,\~що підтверджується\~висновком,\~щодо вартості\~матеріального збитку\~заподіяного власнику\~колісного транспортного\~засобу №178/03-23\~від 27.03.2023.\~Відтак,\~він неодноразово\~звертався до\~відповідача з\~проханням відшкодувати\~завданні внаслідок\~ДТП збитки.\~Однак,\~останній до\~теперішнього часу\~будь-яких\~дій,\~спрямованих на\~відшкодування шкоди,\~не вчинив.\~Також зазначив,\~що крім\~матеріальних збитків,\~йому було\~завдано моральної\~шкоди,\~яка полягає\~у завданні\~йому негативних\~наслідків в\~результаті ДТП.\~До негативних\~наслідків відносить\~нервовий стрес\~та порушення\~нормальних життєвих\~зав`язків\~через неможливість\~продовження активного\~громадського життя,\~та в\~порушенні стосунків\~з оточуючими\~його людьми.\~Це пов`язано\~з тим,\~що автомобіль\~йому потрібен\~не лише\~для побутових\~справ,\~а й\~для виконання\~роботи.\~Значний проміжок\~часу він\~не міг\~користуватися автомобілем,\~було порушено\~звичайний спосіб\~життя,\~що приносило\~великий дискомфорт\~для нього\~та згубно\~вплинуло на\~його стан\~здоров`я.\~Зважаючи на\~викладене,\~моральну шкоду\~оцінює у\~розмірі 10000\~грн.\~Розрахунок суми\~судових витрат,\~які поніс\~позивач,\~складає 15000\~грн.\~на професійну\~правничу допомогу\~та 1211,20\~грн.\~сплаченого судового\~збору при\~зверненні з\~позовом до\~суду.Оскільки в досудовому порядку вирішити питання щодо виплати страхового відшкодування йому не вдалось, викладені обставини змусили його звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Автомобіль марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до Довіреності від 16.10.2007 року посвідченою приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завадою М.В., зареєстрованої в реєстрі за № 5983, [PERSON] має право на користування та розпорядження автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер [NUMBER] . 10.07.2021 року о 19-21 год. [PERSON] на перехресті вулиці Молодіжної та бульвара Шевченка в м.Лозова Харківської області, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21104, державний номерний знак [NUMBER] , не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 21061, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2021 року у справі №629/3793/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постанова набрала законної сили 09.08.2021. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.07.2021, є встановленим та не підлягає доказуванню. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №178/03-23 від 27.03.2023 вартість відновлювального ремонту автомобілю ВАЗ 21061 реєстраційний номер [NUMBER] , становить 29671,58 грн., вартість матеріального збитку автомобілю ВАЗ 21061 реєстраційний номер [NUMBER] , складає 26752 грн. Згідно звіту №178/03-23, складеного 27.03.2023 року ФОП [PERSON] про оцінку автомобіля ВАЗ 21061 реєстраційний номер [NUMBER] , вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ, що оцінюється, марки ВАЗ 21061, реєстраційний номер [NUMBER] на дату огляду 03.09.2021, становить 26752 грн.. Вартість відновлюваного ремонту КТЗ ВАЗ 21061, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 29671,58 грн. Згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 29671,58 грн. Автомобіль відповідача [PERSON] був застрахований в АТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП, однак з 01.09.2021 року страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВНТЗ. Крім того, відсутня будь яка інформація про належне повідомлення страховика про настання страхового випадку у встановлені строки, передбачені ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей. Згідно зі статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями статті 1192 ЦК України передбачений розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З огляду на вищезазначене, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди, відповідач [PERSON] , який відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Враховуючи вищезазначене, з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер [NUMBER] , на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 29671,58 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінив в 10000 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування\~моральної шкоди\~має бути\~не більшим,\~ніж достатньо\~для розумного\~задоволення потреб\~потерпілої особи,\~і не\~повинен приводити\~до її\~безпідставного збагачення. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №752/17832/14-ц. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що така шкода позивачеві завдана в результаті неправавомірних дій відповідача, що полягають у пошкодженні транспортного засобу, неможливості протягом тривалого часу вільно користуватись транспортним засобом позивачу, при цьому був порушений звичний спосіб життя позивача, та виникла необхідність у докладанні додаткових зусиль для його нормалізації, тому визначає розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., та вважає, що такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої моральної шкоди. Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги в розмірі 15000 гривень. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано: розрахунок оплати послуг адвоката, квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 01.03.2024 року про оплату правових послуг на суму 15000 грн. Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, позов є обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial