Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

28 лютого 2024 року Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між сторонами було укладено шлюб, в якому у сторін народилось двоє дітей. Заочним рішенням шлюб розірвано. Також рішенням суду було стягнуто аліменти з батька на утримання дітей. Позивач сплачував систематично аліменти. В подальшому, діти почали проживати разом з батьком, а відповідач почала ігнорувати виконання своїх обов`язків та з 04.10.2022 року діти проживають з позивачем. Водночас, позивач продовжує сплачувати аліменти на дітей, хоча здійснює їх повне утримання й виховання. В свою чергу, відповідач не заперечує проти проживання дітей з батьком, але отримання дітьми коштів повністю залежить від відповідача. В зв`язку з чим, позивач просив суд припинити стягнення з нього аліментів та стягнути їх з відповідача, так як утриманням дітей займається виключно батько. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 25 квітня 2024 року від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в якій також відповідач визнала позов, вказала, що діти мешкають з батьком, знаходяться на його утриманні, а сплачувати аліменти вона не може, так як не працює. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 вересня 2010 року, який зареєстровано Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 326, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які проживали з позивачем та знаходились на її утриманні. 20 серпня 2013 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 25.07.2013 року і до 10.11.2028 року. 20 серпня 2014 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] , у Третьому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 24 вересня 2010 року, актовий запис № 326. Позивач, посилаючись на те, що діти сторін наразі проживають з батьком та він повністю забезпечує дітей, звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів з нього та стягнення аліментів з матері. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що на даний час неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося у судовому засіданні відповідачем [PERSON] та підтверджується матеріалами справи. Згідно з довідками від 04.11.2022 року про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] є [ADDRESS] . Крім того, на підтвердження вказаних обставин, надано висновок органу опіки та піклування від 31.08.2023 року № 01-11/1189/1вих, за яким вважали можливим визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено діти проживають з батьком - позивачем по справі та повністю знаходяться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 серпня 2013 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дітей, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з нею не проживали і знаходились у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з 01.03.2024 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Разом з цим, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей також підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Позивач в своєму позові просив стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій формі в розмірі 1598 гривень на 1 дитину на місць. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей, а саме у твердій грошовій формі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1598 гривень на 1 дитину на місяць. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач є доведеними, а відповідачем вони не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved