Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що\~18.09.2022 року близько 22 години 10 хвилин на автодорозі «Київ-Одеса», с. Віта Поштова, вул. Янтарна , водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині призначене для руху в цьому напрямку, перед перестроюванням не переконався в тому , що це буде безпечним, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю «Volkswagen»\~д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в попутному напрямку праворуч, по тій смузі, на яку він перестроювався, внаслідок чого сталося зіткнення вищевказаних автомобілів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Згідно звіту №287/09-22 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу від 03.10.2022 року, вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «Volkswagen»\~д.н.з. [NUMBER] ,\~становить 263292,43 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] ,\~була застрахована в\~ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»\~за договором обов`язкового страхування наземного транспорту №207188530, ліміт відповідальності складає 130000,00 грн. Позивач намагався звернутися до\~ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»\~із заявою про страхове відшкодування, однак всі ліцензії даної страхової компанії відкликані. Вказуючи на те, що страхове відшкодування на даний час не виплачено, а завдавачем шкоди є саме відповідач, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з останнього грошових коштів у розмірі 137292,43 грн. для повного відшкодування завданої шкоди та\~моральної шкоди у розмірі 5000 грн., а також просив суд відшкодувати судові витрати. Ухвалою від 10.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 28.04.2023 року від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, зазначає, що позивач не довів реального обсягу та розміру завданої майнової шкоди та сума збитків не обґрунтовано завищена, а тому просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. 16.05.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою від 31.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд відмовити у задоволені позову. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.09.2022 року близько 22 години 10 хвилин на автодорозі «Київ-Одеса», с. Віта Поштова, вул. Янтарна , водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині призначене для руху в цьому напрямку, перед перестроюванням не переконався в тому , що це буде безпечним, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю «Volkswagen»\~д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в попутному напрямку праворуч, по тій смузі, на яку він перестроювався, внаслідок чого сталося зіткнення вищевказаних автомобілів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 листопада 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] ,\~була застрахована в\~ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»\~за договором обов`язкового страхування наземного транспорту №207188530, ліміт відповідальності складає 130000,00 грн. Згідно звіту №287/09-22 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу від 03.10.2022 року, вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «Volkswagen»\~д.н.з. [NUMBER] ,\~становить 263292,43 грн. Позивач намагався звернутися до\~ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»\~із заявою про страхове відшкодування, однак всі ліцензії даної страхової компанії відкликані. Частиною 3 ст. 22\~ЦК України передбачено, що\~збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.\~У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1\~ст. 1191 цього\~Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. «Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2023 4 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, на час пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] ,\~була застрахована в\~ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»\~за договором обов`язкового страхування наземного транспорту №208723357, ліміт відповідальності складає 130000,00 грн. Отже, за аналізом наведених норм законодавства, які регулюють відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та встановлених договором лімітів відповідальності у розмірі 130000,00 грн., відповідач не є відповідальною особою за\~здійснення страхової виплати, адже обов`язок по відшкодуванню шкоди за зазначених вище умов лежить саме на страховій компанії. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведене та те, що вина [PERSON] за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою\~Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року,\~суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача різниці\~між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою у розмірі\~137292,43 грн. (263292,43 130 000 (розмір страхового відшкодування). Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та тривалість страждань позивача, а тому відповідно дана позовна вимога підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1422,92 грн.

Outcome: approved