Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2, ЄДРПОУ 44559822) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» є фінансовою установою, зареєстрованою відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07.05.2019 року № 803. ТОВ «Маніфою» отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000207 від 08.04.2021 року. Перелік фінансових послуг, що надаються фінансовою установою: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансова послуга надається ТОВ «Маніфою» на підставі чинної ліцензії на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту", виданої Нацкомфінпослуг 28.05.2019 року, у бездокументарній формі, що діє безстроково. Розпорядження Нацкомфінпослуг про видачу ліцензії № 947 від 28.05.2019 р. (додається). 20.03.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1935998. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Маніфою» та розміщених їх сайті https://money4you.ua/ru/o-nas/normatyvna-dokumentatsiya/. Відповідно до п.2.1 Договору за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Відповідно до 2.3. Параметри позики: Тип позики: короткострокова. Мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно умов Договору: сума позики (загальний розмір) складає 10000 грн (п. 1.3. Договору); Строк позики до 19.04.2021 (30 днів). Відповідно до п.2.6. договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання Договору. Вказують, що ТОВ «ФК «Маніфою» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому позику в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . 19.04.2021 відповідач здійснив платіж на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування на суму 4761,08 грн. відповідно до Додаткової угоди №1, Сторони погодили новий строк позики - до 18.05.2021 р. 17.05.2021 відповідач здійснив платіж на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування на суму 5951,34 грн. відповідно до Додаткової угоди №2, Сторони погодили новий строк позики - до 16.06.2021 р. Зазначають, що 16.06.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Договору, чим порушив умови укладеного Договору. Відносно процедури укладання електронного договору. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-саиті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «Маніфою» https://money4you.ua/ru/kak- poluchit/, де він мав змогу ознайомитись з текстом Договору позики, Правилами, Паспортом договору позики, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Маніфою» (надалі - «ІТС»). Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрав бажану суму кредиту та строк позики; ознайомився з текстом договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «Маніфою» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу ТОВ «МАНІФОЮ» зробив йому пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Договір позики, який містив усі істотні умови, і з якими Відповідач ознайомився до моменту укладання. Після прийняття відповідачем умов Договору позики з ним було укладено електронний Договір позики, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «v80321», після чого Відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про перерахування коштів. Договір позики, укладений між первісним кредитором та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 10.09.2021 року між ТОВ «Маніфою», як клієнтом, та ТОВ «Українські Фінансові Операції», як фактором, було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Договором позики. Зазначають, що про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Договору відповідного повідомлення. ТОВ «Українські фінансові операції» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000362 від 15.09.2021, видане Національним банком України. Також, вказують, що мають ліцензію на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.06.2017 №2729. У зв`язку з чим, ТОВ "Українські фінансові операції" стали новим кредитором відповідача за Кредитним договором. 01.11.2023 року між ТОВ «Українські фінансові операції», як клієнтом, та ТОВ «ФК « Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф , згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу № 01-11/23-Ф на умовах, встановлених цим Договором, позивач (Фактор) передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Українські фінансові операції» (Клієнта) за плату, згідно Договору, а клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників (Портфель Заборгованості). Згідно п. 6.2.3 Договору факторингу №01-11/23-Ф права вимоги, щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Реєстру боржників (Портфелю Заборгованості), після чого Фактор (Позивача) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Отже, зазначають, що до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 01-11/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 30920 грн. Станом на 28.02.2024 року заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 10000 грн., сума процентів за користування кредитом - 15920 грн., сума процентів за прострочену позику - 5000 грн., всього 30920 грн. Щодо розрахунку заборгованості зазначають наступне. Відповідно до п.2.4. Договору розмір процентів за користування позикою: Відповідно до п. 2.4.1. Договору, проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору позики. Відповідно до п. 2.4.2. Договору, середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.59200 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п. 2.4.3 Договору, середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п. 2.4.4. Договору, базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.4.5. Договору, позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до п.2.4.2) виключно за умови належного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором. У випадку недотримання Позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за Договором застосовується базова процентна ставка за позикою. Відповідно до п. 2.5. Договору, розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п. 3.1.1. Договору, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. Відповідно до п. 3.1.2. Договору, у межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 3.1.3. Договору, у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. Договору, проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 3.2.2. Договору, позичальнику надається право повернути позику та сплатити нараховані проценти за користування позикою протягом перших 3 (трьох) календарних днів після спливу строку позики без нарахування при цьому процентів на прострочену позику. Відповідно до п. 3.3. Договору, першим днем користування позикою є наступний день з дня надання позики. У випадку повернення позичальником позики в день її отримання, позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування позикою в сумі, що відповідає нарахуванням за перший день користування позикою. Відповідно до п.3.4. Договору, повернення позики та сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником до закінчення строку позики шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Відповідно до п. 3.5. Договору, позичальнику надається право достроково повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, що нараховані згідно з Додатком № 1 до цього Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Відповідно до п. 3.6. Договору, у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим Договором, проценти за користування позикою в період дії такої Додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною Додатковою угодою. Відповідно до п. 3.7. Договору, зобов`язання позичальника за Договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Позикодавця. Відповідно до п. 3.8. Договору, усі ризики, пов`язані з безготівковим перерахуванням грошових коштів в рахунок сплати заборгованості за Договором, несе позичальник. Відповідно до п. 3.9. Договору, сума заборгованості (сума позики та нарахованих процентів) постійно оновлюється Позикодавцем в режимі реального часу в Особистому кабінеті Позичальника на веб-Сайті Позикодавця. Вказують, що в даному випадку заборгованість по процентам за період з 20.03.2021 по 05.08.2021 (що розраховано відповідно до розділу 3 Договору в межах строку дії Договору) складає 20920 грн., з яких 15920 грн. - нарахування процентів за користування позикою за процентною ставкою 1,99%, 5000 грн. - нарахування процентів на прострочену позику за процентною ставкою 1,01%. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погоджених умов. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначають, що в зв`язку з розглядом даної справи в суді позивач поніс наступні витрати: сплачений судовий збір 2147 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Для подання даної позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Столітнього Михайла Миколайовича, з яким було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги від 10 липня 2023 року у відповідності до умов якого було доручено здійснити стягнення суми боргу в судовому порядку, а саме, встановити обставини справи, зібрати та аналізувати докази і документи, підготувати необхідні документи, сформувати правову позицію по справі, зняти копії документів, скласти та подати позовну заяву (звіт про надання правової допомоги додається). За надання правової допомоги позивачем сплачено сума гонорару в розмірі 10 000 гривень 00 коп. Отже, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.. Просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»» суму заборгованості в розмірі 30920 грн. 00 коп., інфляційні витрати - 1859 грн. 62 коп., три відсотки річних - 637 грн. 88коп. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. 01 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання. 20 березня 2024 року через систему «Електронний суд» адвокат Шевченко А.Л., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , надала Відзив на позовну заяву, в якому відповідач погоджується та визнає свою заборгованість визначену у Додатковій угоді № 2 до Договору позики № 1935998 від 20.03.2021 - основний борг позики у розмірі 10000 грн. 00 коп. та сума за користування позикою у розмірі 5970 грн. 00 коп. Відносно стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. зазначає, що відповідач не погоджується з такою вимогою. Звертає увагу суду, що у відповідача вже існують борги, а саме заборгованість перед позивачем в розмірі 15970 грн. 00 коп., що свідчить про її фінансовий стан. Також, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина з захворюванням, що також потребує щомісячних суттєвих витрат. Крім того, позивач частково визнає позов. Просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме, стягнути заборгованість у розмірі 15970 грн. 00 коп., яка складається з суми позики у розмірі 10000 грн. 00 коп. та відсотків за користування позикою у розмірі 5970 грн. 00 коп., інфляційних витрат у розмірі 992 грн. 43 коп. та 3% річних у розмірі 329 грн. 46 коп. 26 березня 2024 року адвокат Столітній М.М., який діє в інтересах позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» через систему «Електронний суд» надав Відповідь на відзив, в якому зазначено, що в даному випадку заборгованість по процентам за період з 20.03.2021 по 05.08.2021 складає 20920 грн., з яких 15920 грн. 00 коп. - нарахування процентів за користування позикою за процентною ставкою 1,99%, 5000 грн. 00 коп. - нарахування процентів на прострочену позику за процентною ставкою 1,01%. Відповідачу у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації. Представник позивача - адвокат Столітній М.М. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Представник відповідача - адвокат Шевченко А.Л. в судовому засіданні позов просила задоволити частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1935998. Відповідно до п. 2.2. Договору, позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Відповідно до 2.3. Параметри позики: Тип позики: короткострокова. Мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 2.3.3. Договору, сума позики 10000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.3.4. Договору, строк позики до 19 квітня 2021 року (30 днів). Відповідно до п. 2.4.1. Договору, проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору позики. Відповідно до квитанції за сплату № 83660108 від 20.03.2021 року, ТОВ «ФК «Маніфою» свої зобов`язання перед [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало їй позику в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . 18 квітня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору позики №1935998 від 20.03.2021. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1, сторони погодили викласти п. 2.3.4. Договору позики № 1935998 від 20 березня 2021 року в наступній редакції «2.3.4. Строк позики до 18 травня 2021 року». В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що 19.04.2021 [PERSON] сплатила проценти за користування позикою у розмірі 4761 грн. 08 коп., відповідно до умов Договору позики №1935998 від 20.03.2021. Основна сума позики у розмірі 10000,00 грн. залишилась не сплаченою. 17 травня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 2 до Договору позики №1935998 від 20.03.2021. Пунктом 1 Додаткової угоди №2 до Договору позики №1935998 від 20.03.2021, сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів до 16 червня 2021 року, основні параметри позики в межах цієї Додаткової угоди: залишок заборгованості за сумою позики 10000 грн. 00 коп., строк, на який продовжено строк користування позикою 16 червня 2021 року (30 днів)., середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий 1,99000. Пунктом 3 Додаткової угоди № 2 визначено проценти за користування позикою в період дії Додаткової угоди у розмірі 5970,00 грн. Всього до сплати станом на 16.06.2021 погоджено суму у розмірі 15970,00 грн. Отже, Додатковою угодою №2 до Договору позики №1935998 від 20.03.2021 сторонами чітко визначено день повернення позики та проценти за користування - 16 червня 2021року у розмірі 15970 грн.00 коп., тобто погоджено порядок і строк виконання зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2021 року між ТОВ «Маніфою», як клієнтом, та ТОВ «Українські Фінансові Операції», як фактором, було укладено Договір факторингу № 10-09/2021, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Договором позики. Відповідно до Реєстру боржників від 10 вересня 2021 року, ТОВ «Маніфою» відступив Факторові - ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги заборгованостей до [PERSON] на умовах передбачених Договором факторингу № 10-09/2021 від 10 вересня 2021 року. Також, 01.11.2023 року між ТОВ «Українські фінансові операції», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф , згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного Повідомлення про відступлення прав грошової вимоги. Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу № 01-11/23-Ф на умовах, встановлених цим Договором, позивач (Фактор) передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Українські фінансові операції» (Клієнта) за плату, згідно Договору, а клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників (Портфель Заборгованості). Згідно п. 6.2.3 Договору факторингу №01-11/23-Ф права вимоги, щодо конкретного боржника переходять до Фактора з моменту підписання сторонами Реєстру боржників (Портфелю Заборгованості), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. В матеріалах справи є Акт приймання-передачі реєстру боржників (Портфелю заборгованості) від 01 листопада 2023 року до Договору факторингу № 01-11/23-Ф від 01 листопада 2023 року. Відповідно до п. 1 Акту, згідно з вимогами Договору факторингу № 01-11/23-Ф від 01 листопада 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників (Портфель заборгованості) клієнта, складений за формою згідно з Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників - 20. Загальна сума заборгованості - 518575 грн. 16 коп. Відповідно до Реєстру боржників від 01 листопада 2023 року, ТОВ «Українські фінансові операції» відступив Факторові - ТОВ «Фінтраст Україна» право вимоги заборгованостей до [PERSON] (№ договору 1935998, дата укладення договору - 20.03.2021 року, загальна сума заборгованості - 30920 грн. 00 коп.) на умовах передбачених Договором факторингу № 10-09/2021 від 10 вересня 2021 року. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 01-11/23-Ф перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 1935998 у розмірі 30920 грн. В судовому засіданні встановлено, що станом на 16.06.2021, [PERSON] не сплачено основну суму позики розміром 10000 грн. та відсотки за користування позикою в розмірі 5970 грн.00 коп. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просять стягнути з [PERSON] проценти за користування позикою у розмірі 20920 грн. 00 коп., з яких 15920,00 грн. - нарахування процентів за користування позиукою за процентною ставкою 1,99% та 5000 грн. 00 коп. - нарахування процентів на прострочену позику за процентною ставкою 1,01%, які нараховані за період з 20.03.2021 по 05.08.2021 року (відповідно до розділу 3 Договору в межах строку дії Договору). Проте, на думку суду у ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відсутні правові підстави нараховувати проценти за користування позикою після закінчення строку кредитування, з 17.06.2021 року. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Так, відповідно до п. 3.4. Договору позики №1935998 від 20.03.2021 року, повернення позики та сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником до закінчення строку позики шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Встановлено, що п. 1 Додаткової угоди №2 від17.05.2021 року, укладеної між ТОВ «Маніфео» та [PERSON] визначено день повернення позики, а саме, 16 червня 2021 року, тому, на думку суду, і нараховувати проценти позикодавець міг лише до цього дня. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі №444/9518/12. Велика Палата ВС висловилася і про застосування компенсаторного механізму статті 625 ЦК України. Так, у постанові від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 розв`язано виняткову правову проблему щодо меж застосування заходів відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, у справі про банкрутство у разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника. Так, відсотки, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України, - це спеціальний вид відповідальності на відміну від відсотків, які є звичайною платою за користування грошима, у тому числі за договором позики. Роз`яснено, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною. Не можуть застосовуватися одночасно регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України про відсотки за договором позики та охоронна норма частини 2 статті 625 ЦК України про стягнення інфляційних збитків і 3 % річних. Тому до прострочення з боржника стягуються відсотки від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за кредит, а за період після такого прострочення - річні відсотки відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. На думку суду, у ТОВ`ФК «Фінтраст Україна» відсутні правові підстави нараховувати проценти [PERSON] за користування позикою за період з 20.03.2021 по 05.08.2021 року, оскільки, позивач сам зазначає, що [PERSON] здійснювавла погашення процентів за позикою, а саме: 19.04.2021 у розмірі 4761 грн.08 коп., 17.05.2021 року у розмірі 5951 грн. 34 коп., а наступна сплата процентів мала відбутись до 16.06.2021 року. Нарахування процентів за користування позикою здійснюється лише в межах строку кредитування. Залишок не погашених процентів залишився у розмірі 5970,00 грн., що погоджено Додатковою угодою №2 від 17.05.2021. На думку суду, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» необґрунтовано визначив період нарахування процентів за користування позикою з 20.03.2021 року по 05.08.2021 року та суму процентів за користування позикою у розмірі 15920 грн. 00 коп. Також, вимога позивача про стягнення з [PERSON] процентів в розмірі 5000 грн.00 коп., які нараховано за прострочення позики на підставі п. 3.2.1 Договору позики №1935998 від 20.03.2021, суд вважає необгрунтованою. За своєю правовою природою, нарахування процентів за прострочення позики є неустойкою (пенею), яка застосовується як вид відповідальності боржника за невиконання взятого грошового обов`язку. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби Ковід-19, або/ та у тридцяти денний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин на території Україні діяв період карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Ковід- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), Позикодавець у супереч п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, на думку суду, банк неправомірно нарахував 5000 грн.00 коп. неустойки (пені) на прострочену позику. Також, встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути інфляційні витрати у розмірі 1859 грн.62 коп. за період з липня 2021 року по лютий 2022 року та 3% річних у сумі 637 грн.88 коп. В судовому засіданні встановлено, що позивач нараховує інфляційні витрати та 3% річних на суму заборгованості у розмірі 30920 грн. 00 коп.. Проте, як встановлено вже судом, Додатковою угодою №2 від 17.05.2021 - розмір позики та процентів за користування позикою узгоджено сторонами у розмірі 15970 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі №444/9518/12 проценти за користування позикою не можуть бути нараховані за межами строку кредитування. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд вважає, що нарахування інфляційних витрат та 3 % річних повинні бути нараховані [PERSON] виключно до 24.02.2022 року. За період з липня 2021 року по лютий 2022 року інфляційні втрати складають 992 грн. 43 коп., а 3% річних складають 329 грн. 46 коп. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» суми заборгованості за позикою в розмірі 10000 грн. 00 коп., відсотків за користування позикою в розмірі 5970 грн. 00 коп., інфляційних витрат в розмірі 992 грн. 43 коп., трьох відсотків річних в розмірі 329 грн. 46 коп., а всього 17291 грн. 89 коп. Відносно позовної вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано: Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС № 9422/10, відповідно до якого [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю. Ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ № 1423361 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Столітній Михайлом Миколайовичем на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року від 08 листопада 2023 року, який підписаний сторонами в підтвердження того, що згідно з умовами договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року «Адвокат» надав, а «Клієнт» прийняв наступну правову допомогу: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1935998 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] ; складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1935998 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] ; Подання до Придніпровського районного суду м. Черкаси позовної заяви в інтересах клієнта - (кількість годин - 10 год., вартість - 10000 грн. 00 коп.). Загальна вартість - 10000 грн. 00 коп. Даний звіт підтверджує, що сторони «Клієнт» та «Адвокат» претензій за надану та отриману правову допомогу один до одного не мають. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У Відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач не погоджується з такою вимогою, суд враховує даний факт. Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, складністю справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу та стягненню з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. Крім того, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2 147 гривень 20 коп.

Outcome: approved