Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лисянської селищної ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0581 га, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, присадибна ділянка площею 0,1500 га, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.6396 га. Під час звернення із заявою про прийняття спадщини до Лисянської державної нотаріальної контори вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, однак постановою від 21.03.2024 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За таких обставин змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, який залишився після смерті [PERSON] . Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, 29.04.2024 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2023 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.07.1998 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0581 га, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, присадибна ділянка площею 0,1500 га, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.6396 га. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, зареєстровані в реєстрі №1003 від 21.03.2024 року, №1006 від 21.03.2024 року та №1009 від 21.03.2024 року. Постановою від 21.03.2024 року №390/02-31 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це спадкове майно. Відповідно до довідки КНП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» від 13.03.2024 року №300/о, по даним Звенигородського відділку КП «ЧООБТІ» станом на 01.01.2013 року, право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно з даними довідки Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 16.04.2024 року №726, а також будівельного паспорта та рішення Лисянської селищної ради від 07.02.2006 року №36-3 за [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1\~ст.1222 ЦК України,\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею\~1218, ч.1 ст.1225 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За вимогами\~ст.1297 ЦК України,\~спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2\~ст.1299 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно. З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, беручи до уваги відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину необхідно визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved