Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

До Радомишльського районного суду Житомирської області звернулась із позовом [PERSON] , який обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] . Позивач проживала разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу починаючи з 05.06.1999 року. Позивачка та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. За спільні кошти купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги. Відпочинок вони проводили разом, їздили до родичів, подорожували та відпочивали в Україні. За час спільного проживання за спільні кошти позивачка та [PERSON] придбали багато майна, право власності на яке на момент смерті було зареєстровано за померлим, а саме: житловий будинок, загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., відсоток зносу 60%, матеріал стін: цегла, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1825081101:03:002:0257; земельна ділянка, площею 0,2 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1825084300:04:000:0026. Саме тому, позивачка просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу в період з 05.06.1999 року до 19.09.2023 року та визнати спільною сумісною власністю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину майна а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.01.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.03.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~ \~Позивач та її представник - адвокат Фатєєва І.В. в судовому засіданні підтримали пред`явлений позов та наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач в\~судове засіданні\~не з`явилася,\~надала до\~суду заяву,\~в якій\~просить розгляд\~справи проводити\~без її\~участі за\~наявними в\~матеріалах справи\~документами. Відзив на позов з відповідними доказами до нього не подала, заяв та клопотань не надіслала. Судом, встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке\~видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 вересня 2023 року. \~ \~ \~ \~Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №538 від 15 вересня 2023 року,\~\~смерть\~\~ [PERSON] ,\~\~ [INFO] , що був зареєстрований за адресою:\~\~ [ADDRESS] , настала [INFO] за адресою:\~\~м. Київ, КНП «КМКЛ № 12», в наслідок гепатоцелюлярної карциноми. Розпаду пухлини з кровотечею. Церозу печінки. Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 25.11.2023 року вбачається, що свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 1989 року по 14 вересня 2023 року разом з [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області № 437 від 09.11.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який на день смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , захоронений за місцем реєстрації та проживання в с. Веприн. Всі витрати на поховання взяла на себе цивільна дружина покійного, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка фактично проживала з покійним та вела спільне господарство за місцем його реєстрації. Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 17 жовтня 2023 року складеного депутатом Вишевицької сільської ради 8 скликання 4 виборчого округу [PERSON] в присутності сусідів свідків [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] періодично приїжджала та проживала на території Вишевицької сільської ради разом з своїм цивільним чоловіком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З фотоілюстрацій, за твердженням позивача, підтверджується, що в період часу з 1989 по 2023 рік вона та [PERSON] разом подорожували, відпочивали, відвідували родичів. Відповідно до Договору купівлі-продажу будинку від 22.12.2017 року зареєстрований в реєстрі за № 1506, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М., слідує, що [PERSON] продала та передала у власність, а [PERSON] купив та прийняв у власність будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, яка не перебуває в приватній власності та має кадастровий номер 1825081101:03:002:0257. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності зареєстроване приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Мельниченко Н.М., за номером запису 108804580 від 22.12.2017 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності зареєстроване державним реєстратором Вишевицької сільської ради Радомишльського району, Житомирської області Єрмоленко О.Ю., за номером запису 129942020 від 06.07.2018 року право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 1825081101:03:002:0257, належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2017 року зареєстрований в реєстрі за № 2896, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу житомирської області Камінською Л.В., слідує, що [PERSON] продав та передав у власність, а [PERSON] купив та прийняв у власність земельну ділянку площею 0,2000 гектара розташовану за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 1825084300:04:000:0026, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) експлікація земельних угідь: прибудинкова територія - 0,2000 га. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106121354 від 04.12.2017 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1825084300:04:000:0026, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до Довідки про реєстрацію місця перебування від 30.12.2010 року № 128 виданої Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві, слідує, що реєстрація місця перебування [PERSON] на термін 30.12.2010 по 30.12.2011 була за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також підтверджується, Посвідченням водія серії [NUMBER] , Медичною довідкою серії 2МДД №604847 щодо придатності до керування транспортним засобом, заявкою на доставку товару, Листом заказа №Х293, Заявкою на доставку №3748, Декларацією №0001-990Р-9М00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу та копією Медичної карти амбулаторного хворого, випискою з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого. Будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт постійного проживання з 90-х років [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини до дня смерті останього. Також підтвердили наявність спільного побуту та придбання товарів і речей за спільні кошти. Відповідно до Свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (свідоцтво написано російською мовою). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 75389203 від 11.01.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за номером 6/2024. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд зазначає, що на час розгляду справи [PERSON] помер, а тому суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Відповідно до ч.1 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст.21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц від 09 листопада 2020 року М757/8786/15-ц. Відповідно до вимог частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями статті 61 СК України закріплено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України врегульовано, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає що заявлені вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимим доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved