Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Адвокат Сковронський Віктор Іванович звернувся з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 03.03.1991 року. За час подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітні. Сторони протягом останніх п`ятнадцяти років проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують, спільного побуту не ведуть. Згоди на звернення із заявою до органів РАЦС про розірвання шлюбу у них немає. Просить шлюб між сторонами розірвати. Представник позивача подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належно повідомлялася про час і місце розгляду справи, шляхом надсилання повдомленя за зареєсторваним її місцем проживання. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого повторно 18.11.2008 року, сторони зареєстрували шлюб 03.03.1991 року, місце державної реєстрації виконком Калинівської сільської ради Рогатинського району, про що зроблено відповідний актовий запис за № 3. Від шлюбу у сторін є діти, які досягли повнолітнього віку. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved