Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

19.02.2024 року до суду за підсудністю надійшла дана цивільна справа від Олександрійського районного суду Кіровоградської області. Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФК"ЄАПБ" суму заборгованості за кредитним договором № 2507042 в розмірі 16940,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2507042. 05.05.2023\~між ТОВ\~«Лінеура Україна»\~та ТОВ\~"ФК"\~ЄАПБ"\~укладено договір\~факторингу №\~05052023,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«Лінеура Україна» передає (відступає)\~ТОВ "ФК"ЄАПБ"\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а ТОВ\~"ФК"ЄАПБ"\~приймає належні\~ТОВ «Лінеура\~Україна» права вимоги\~до боржників,\~вказаними у\~реєстрі боржників. Відповідно до\~реєстру боржників від 05.05.2023\~до договору\~факторингу №\~05052023\~від 05.05.2023 ТОВ "ФК"ЄАПБ"\~набуло права\~грошової вимоги\~до відповідача\~в сумі 16940,00 грн. з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11940,00 грн. сума заборгованості за процентами. З моменту\~отримання права\~вимоги до\~відповідача,\~а саме\~з 05.05.2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 2507042 в розмірі 16940,00 грн. Позивач у позові зазначив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ухвалою суду від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зазначено строк протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Заяви та клопотання відсутні. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.\~279\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, з аналізу зазначених положень випливає, що сторони є рівними в поданні суду доказів, доведенні обставин, які мають значення для справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Зокрема позивач повинен довести обставини, викладені ним в позові, має подати докази на підтвердження цих обставин. За змістом ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 25.10.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2507042 (а.с. 5-11). Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2507042 від 25.10.2021 р. та Додатку №1 до цього Договору, Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису. Відповідно до п. 1.1 договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб сайт або мобільний додаток. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.\~6\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11\~вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 даного Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Враховуючи, що електронний договір, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, в даному випадку діє презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України. За умовами\~Договору товариство\~зобов`язується надати\~клієнту грошові кошти\~в гривні\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а клієнт\~зобов`язується повернути\~кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені договором.\~Тип кредиту\~ кредит.\~Сума кредиту\~(загальний\~розмір)\~складає \~5000,00\~грн.\~Строк кредиту\~30\~днів.\~Детальні терміни\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів визначені\~в Таблиці\~обчислення загальної\~вартості кредиту\~для споживача\~та реальної\~річної процентної\~ставки за\~договором про\~споживчий кредит\~(далі\~іменується \~Графік платежів),\~що є\~Додатком №\~1\~до цього\~договору.\~Тип процентної\~ставки \~фіксована.\~Стандартна процентна\~ставка становить\~1,99%\~в день,\~знижена процентна\~ставка становить\~0,01%\~в день. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (розділ 1 цього Договору). Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1 розділу 2 Договору). Сума кредиту (його частини) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 договору (п.2.4 розділу 2 Договору). Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 розділу 2 Договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (п. 5.1 розділу 5, Договору). Відповідно до п.10.3 розділу 10 Договору вбачається, що Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2507042 від 25.10.2021 р. (а.с.14) судом встановлено, що кредит надано на строк 30 днів, сума кредиту 5000,00 грн, проценти за користування кредитом 15,00 грн., реальна річна процентна ставка 3.71, загальна вартість кредиту 5015 грн. Також у цьому Додатку № 1 зазначено, що якщо клієнтом не будуть виконанні умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: 1. сума платежу за розрахунковий період складе 7985 грн., 2. сума процентів за користування кредитом складе 2985 грн., 3. Реальна річна процентна ставка складе 29653,85 % річних, 4 загальна вартість кредиту складе 7985 грн. 05.05.2023\~між ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ТОВ "ФК"\~ЄАПБ"\~укладено договір\~факторингу №\~05052023,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«Лінеура Україна» передає (відступає)\~ТОВ "ФК"ЄАПБ"\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а ТОВ\~"ФК"ЄАПБ"\~приймає належні\~ТОВ «Лінеура\~Україна» права вимоги\~до боржників,\~вказаними у\~реєстрі боржників. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників від 05.05.2023\~до договору\~факторингу №\~05052023\~від 05.05.2023 ТОВ "ФК"ЄАПБ"\~набуло права\~грошової вимоги\~до відповідача\~в сумі 16940,00 грн. з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11940,00 грн. сума заборгованості за процентами (а.с.15-19). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.10.2023 р. становить у сумі 16940 грн. (а.с. 20). Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. ст.12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та на обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору № 2507042 позивач надав наступні докази: копію договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2507042 від 25.10.2021 р. та Додатку №1 до цього Договору; копію Паспорта споживчого кредиту; витяг з Договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 р.; копію Акта прийому передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 05052023 від 05.05.2023; Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023; розрахунок заборгованості за кредитним договором №2507042 від 25.10.2021 р. Як зазначено вище, відповідно до п. 2.1 розділу 2 Договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно ж до п.2.4 розділу 2 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 договору. Позивач стверджуючи, що відповідач отримав кредит та має заборгованість у зв`язку з невиконанням зобов`язання, повинен був довести цю обставину. При цьому у Договорі зазначено, що кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру), однак ця обставина позивачем не підтверджена відповідними доказими. Суд не може визнати доведеною ту обставину, яка не підтверджена жодними доказами. Сума отриманого відповідачем кредиту, позивачем належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про те, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа\~(форми); дату\~складання;\~назву підприємства,\~від імені\~якого складено\~документ; зміст\~та обсяг\~господарської операції,\~одиницю виміру\~господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача у розмірі, встановленому у договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2507042 від 25.10.2021 р., зокрема, позивачем не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. Жодним доказом не підтверджено, що відповідач отримав кошти згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2507042 від 25.10.2021 р. Доданий розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди та відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником не є підтвердженням наявності заборгованості. Позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 29 січня 2020 року по справі № 755/18920/18: «Наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за ним договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано». При цьому, згідно з частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Беручи до уваги вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2507042 в розмірі 16940,00 грн, оскільки така вимога не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed