Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

10.01.2023 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Москаленко О.В. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у 2017 році між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 07.07.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу,\~\~ відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передав, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до позичальника, що випливають із умов кредитного договору. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит за Договором у повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в розмірі 28770,16 грн та судові витрати по справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 12.03.2024 року через канцелярію суду відповідач подала відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнала посилаючись на те, що з неї первинним кредитором було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 99787,02 грн, шляхом посвідчення нотаріусом виконавчого напису № 17485, що виданий 28.09.2020 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 63394936. Крім того, строк кредитування за кредитним договором № С15.223.73095 від 25.09.2017 року закінчився. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом за ст. 1048 ЦК України припиняється, після спливу визначеного договором строку кредитування. Також, в розрахунку боргу не зазначено за якою відсотковою ставкою проведено нарахування боргу. Наданий розрахунок боргу не є бухгалтерським документом. Таким чином, розмір нарахованого боргу за кредитним договором позивачем нарахований безпідставно. 16.04.2024 року через канцелярію суду від представник позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вважає відзив відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що при укладанні кредитного договору сторони узгодили розмір кредитних коштів, строки та умови користування коштами, у договорі передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення позичальника зі всіма умовами договору та про наявність волі відповідача для укладання договору на погоджених умовах. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу. Крім того, твердження відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № С15.223.73095 від 25.09.2017 року шляхом посвідчення нотаріусом Остапенко Є.М. виконавчого напису № 17485 від 28.09.2020 року є абсурдним, оскільки виконавче провадження № 63394936 відкрите приватним виконавцем Сидорчуком А.А. за виконавчим написом про стягнення боргу за кредитним договором № 01.00610.005846531 від 21.10.2019 року, а не за кредитним договором № С15.223.73095 від 25.09.2017 року. 22.04.2024 року через канцелярію суду представник відповідача подав письмові пояснення в яких позовні вимоги не визнав та в їх задоволенні просив відмовити, з тих підстав, що згідно виписки за картковим рахунком, погашено боргу за кредитними договором в сумі 20527,70 грн, переплата за кредитним договором становить 2527,70 грн. Сума погашеного боргу відповідачем за кредитним договором підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку за кредитним договором до заперечень на позовну заяву. 26.04.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача надіслав додаткові пояснення в яких представник зазначив, що стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позивних вимог, а саме того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на рахунок відповідача вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний рахунок їй не належить. Всі дії відповідача направлені на уникнення відповідальності за невиконання взятих на себе кредитних зобов`язань. В судове засідання представник позивача не з`явився, справу просили розглянути в їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач не з`явилася, на електронну пошту суду надіслала листа в якому просила в задоволенні позову відмовити, справу розглянути в її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 25.09.2017 року між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено угоду № С15.223.73095 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку в розмірі максимального ліміту у розмірі 200000 грн (п.3.1.) та доступний ліміт на момент укладення угоди 10000,00 грн (п.3.2.), з процентною ставкою 24,0% річних (п.3.3.), розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами банку (п.3.4), яка діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань (п.7), позовна давність становить 10 років (п.6). Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором, здійснюються згідно умов договору, а також відповідно до тарифів, які розміщені на сайті банку. Підписання цієї угоди клієнт підтвердив, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п.5.11 цієї угоди (п.4 Угоди). За умовами п.5.11 даної угоди річна процентна ставка складає 100,90 %, загальна вартість кредитної лінії складає 41498,65 грн за кожні 1000,00 грн використаної кредитної лінії. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення грошових зобов`язань за угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п.3.3 угоди та за умови використання коштів з кредитної лінії з використанням кредитної картки на розрахунки за товари/послуги. Як видно з паспорта споживчого кредиту, до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) кредитна лінія надається у сумі 1000,00 грн 200000 грн на строк 12 місяців на споживчі цілі, який надається на поточний рахунок споживача, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, процентна ставка становить 24,0% річних, реальна річна процентна ставка 100,90 % річних. Як наслідок прострочення виконання або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: за кожен день прострочки на прострочену суму в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - у період прострочення оплати з 61 календарного дня, штрафу у розмірі 50,00 грн. за порушення термінів погашення сплати обов`язкового мінімального платежу та процентної ставки при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 72%. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № С15.2233.73095 від 25.09.2017 року. Відповідно до п.2.1 договору факторингу клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимог та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. П.2.2 договору передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників пере клієнтом та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього договору та надсилається клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № С15.2233.73095 від 25.09.2017року. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за нею рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 28770,16 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 8677,87 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 20092,29 грн, що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК\~\~України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд, при розгляді вказаної справи бере до уваги, що відповідач користувалася вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовувала їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знала, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем, які до того ж самим відповідачем не оспорювались та не заперечувались, як і не спростовано наявності боргу та не наведено власного контр розрахунку, відтак поданий позивачем розрахунок суми боргу суд вважає правильним та таким, що достовірно підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved