Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 14.03.2011\~між ПАТ\~КБ «ПриватБанк»,\~правонаступником якого\~є АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір шляхом\~підписання анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~Приватбанку.\~Шляхом підписання\~зазначеної анкети-заяви\~відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг,\~а також,\~що він\~повністю проінформований\~про умови\~кредитування.\~На виконання\~умов зазначеного\~договору відповідачу\~було відкрито\~кредитний рахунок,\~встановлено початковий\~кредитний ліміт,\~який в\~подальшому збільшився\~до 4\~200\~грн,\~а також\~для користування\~кредитним картковим\~рахунком відповідач\~отримав кредитну\~картку. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, тому станом на 31.03.2023 має заборгованість в сумі 52 392 грн 15 коп., яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4\~198 грн 14 коп, заборгованості за відсотками в розмірі 45 484 грн 52 коп та пені в розмірі 2\~709 грн 45 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. У зв`язку з тим, що кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 31.03.2023 в сумі 49 892 грн 56 коп, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4\~198 грн 14 коп, заборгованості за відсотками в розмірі 45 484 грн 52 коп та заборгованості за пенею в розмірі 209 грн 90 коп, а також судові витрати по справі. Представник позивача\~в судове\~засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.03.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання сторонами заяви б/н. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг , а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того підтвердив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідач також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Відповідно до укладеного договору [PERSON] погодився на оформлення платіжної картки кредитка «Універсальна» зі встановленням бажаного кредитного ліміту в розмірі 1 000 грн, що підтверджується копією заяви. Крім того, 14.03.2011 відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій зазначені тип кредитної лінії, базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості та розмір штрафів при порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань. Шляхом підписання такої довідки відповідач підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку. На виконання умов зазначеного вище договору відповідачу відкрито кредитний рахунок, 14.03.2011 видано кредитну картку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у розмірі 4\~200 грн. З урахуванням наявності в матеріалах справи довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, підписаної позичальником, суд дійшов висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за користування кредитом та порядком нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, тому, в даному випадку правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, не можуть бути застосовані. На обґрунтування зазначеного також свідчить висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №201/2449/19, де вказано, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, так як, на відміну від справи №342/180/17, в цій справі від відповідача не надходило заперечень щодо непогодження між сторонами наданих банком Умов та Правил. При цьому на підтвердження своїх вимог, крім Витягу з Умов та Правил, АТ КБ «ПриватБанк» також надало довідку про умови кредитування від 21.02.2011 з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка містить підпис позичальника. Отже, відмовляючи в задоволенні позову в означеній частині, суди не врахували правових висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц (провадження №61-47353св18). В постанові від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) Верховний Суд зазначив, що позичальник, підписуючи анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилася у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки апеляційного суду про недоведеність укладення між сторонами договору є безпідставними. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту та штрафами, то така заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене та враховуючи відсутність заперечень від відповідача щодо непогодження між сторонами наданих банком Умов та Правил, суд вважає, що позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Відповідач скористався наданими йому позивачем кредитними коштами,\~що підтверджується випискою за договором та розрахунком заборгованості, однак свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконує, внаслідок чого, з урахуванням позовних вимог, станом на 31.03.2023 має заборгованість в сумі 49 892 грн 56 коп, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4\~198 грн 14 коп, заборгованості за відсотками в розмірі 45 484 грн 52 коп та заборгованості за пенею в розмірі 209 грн 90 коп. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. З огляду на викладене та враховуючи, що 14.03.2011 відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку і таким чином уклав з банком договір банківського обслуговування, за умовами якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з визначенням щомісячної процентної ставки, при оформленні кредиту відповідач ознайомлений з розміром відсоткової ставки за користування кредитом та порядком нарахування пені за невчасне погашення заборгованості шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою з рахунку відповідача, а наявність заборгованості за кредитним договором - розрахунком заборгованості, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову.

Outcome: approved