Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року у цивільній справі №204/5785/23 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу №118 «Ореол», третя особа Приватне акціонерне товариство «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовлено. 27 березня 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу №118 «Ореол» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 29150,00 грн. В обґрунтування вказано, що п.п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 договору про надання правової допомоги від 09.09.2023 року передбачено, що Адвокат приймає участь в підготовці та юридичному оформленню різного роду договорів, що укладаються Клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів; складає претензії та позовні заяви, збирає докази, необхідні для проведення претензійно- позовної роботи, а також здійснює інші дії, спрямовані на підготовку та подачу позовної заяви до представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в усіх судових установах. Розділом 4 договору про надання юридичної допомоги встановлено, що за правову допомогу, що надається за цим Договором, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату винагороду - гонорар). Розмір та Порядок оплати Клієнтом гонорару визначається за домовленістю Сторін у кожному випадку надання окремо, шляхом підписання відповідної додаткової угоди, з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану Клієнта та інших істотних обставин. За результатами надання юридичної допомоги складається акт виконаних робіт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правової допомоги та її вартість. На виконання п. 4.2. Договору про надання правової допомоги, Сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 09.09.2023р. до договору, якою Сторони погодили розрахунок гонорару адвоката за надання адвокатом юридичної допомоги клієнту під час розгляду справи № 204/5785/23 за позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії відшкодування моральної шкоди, а саме: за одне ознайомлення з матеріалами справи у господарському суді Дніпропетровської області - 800 грн.; за підготовку та складання відзиву на позовну заяву - 5000 грн.; за підготовку та складання заперечень щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень - 2800 грн; за підготовку та складання письмових пояснень у справі - 1600 грн; за підготовку та складання заяви про виклик свідків, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи - 750 грн.; за підготовку та складання заперечень щодо долучених позивачем до матеріалів справи заяв, клопотань, тощо - 1200 грн.; за представництво інтересів Клієнта в одному судовому засіданні під час розгляду справи - 1600 грн. (у тому числі, у випадку відкладення розгляду справи на іншу дату не з вини Адвоката, однак, при забезпеченні присутності адвоката у суді, у визначений судом час); за підготовку та складання Заяви про стягнення з Позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, з наданням відповідних доказів у - 1800 грн. І з урахуванням умов Договору про надання правової допомоги від 09.09.2023 року та додаткової угоди № 1 від 09.09.2023 року, остаточний розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс у зв`язку із розглядом даної справи складає 29 150 грн. Розмір понесених Відповідачем витрат підтверджується копіями Актів прийому-передачі виконаних робіт, копією Виписки з особового рахунку Адвоката, підтверджуючі документи долучено до даної заяви. Щодо строків подання даної заяви. Вступну та резолютивну частини рішення було проголошено 22.03.2024 року, заяву про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу подано - 27.03.2024 року, тобто, у строк встановлений діючим законодавством. З урахуванням вищезазначеного, Заяву про стягнення витрат на правову допомогу з підтверджуючими доказами подано у строки, та відповідно до вимог, визначених ЦПК України. Позивачкою подано до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого вказано наступне. Згідно Виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» (дата банківської операції - 02.11.2023 року) сплачено 5\~000,00 грн. за підготовку апеляційної скарги на рішення від 05.10.2023р. по справі № 904/1300/23, Акт № 6 від 01.11.2023 року. Однак, Акт прийому-передачі виконаних робіт за № 6, доданий представником відповідача адвокатом Яланською Ю.П. до заяви про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу складений не 01.11.2023 року, а 29.11.2023 року. При цьому рішення суду по даній справі 05.10.2023 року не ухвалювалося. Вступна та резолютивна частини рішення були проголошені у судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, тому про яку підготовку апеляційної скарги на рішення суду від 05.10.2023 року йдеться мова не зрозуміло. Справа за № 904/1300/23 розглядалася в Господарському суді Дніпропетровської області за позовом Комунального підприємства Дніпроводоканал Дніпровської міської ради до Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1 676 719, 12 грн. Позивач [PERSON] до цієї справи ніякого відношення не має. Згідно Виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» від 16.11.2023 року сплачено всього - 10 550,00 грн. по Договорам від 26.05.2023 року, 09.09.2023 року на підставі Актів: №2 від 21.09.2023 року, №3 від 12.10.2023 року, №4 від 19.10.2023 року, №4 від 16.10.2023 року; № 5 від 30.10.2023 року. При цьому Акт прийому-передачі виконаних робіт від 16.10.2023р. за № 4 в матеріалах справи відсутній. Також відсутній Акт прийому-передачі виконаних робіт за № 5 від 30.10.2023 року, який зазначений в призначенні платежу згідно Виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» (дата банківської операції - 16.11.2023 р.). Замість нього долучений Акт прийому-передачі виконаних робіт за тим же номером від зовсім іншої дати ( 22.11.2023 року). Згідно Виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» 30.01.2023 року по Договору від 17.10.2023р. згідно Актів №2 від 21.01.2024 року та № 3 від 22.01.2024 року ОСББ Петровка, 45 було сплачено 3 100 грн. З даної Виписки вбачається, що сплата 3 100 грн. не має ніякого відношення до витрат Житлово-будівельного кооперативу № 118 «Ореол» на професійну правничу допомогу по цивільній справі № 204/5785/23, оскільки Договір від 17.10.2023р. в матеріалах справи відсутній. Долучені до Заяви про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу Акти прийому- передачі виконаних робіт за №2 та №3 є додатками до Договору про надання правової допомоги б/н від 09.09.2023 року, а ніяк не Договору від 17.10.2023 року і датовані іншими датами. Крім того, зовсім незрозуміло яке відношення до цивільної справи № 204/5785/23, яка розглядалася Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська має ОСББ Петровка, 45. Тому сума 3 100 грн. також не повинна зараховуватися, як понесені Відповідачем витрати на професійну правничу допомогу. Згідно Виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» 15.03.2024 р. по Договорам від 26.05. 2023 р, 09.09.2023р. здійснена оплата на підставі актів № 7 від 12.03.2024 р., №8 від 13.03. 2034 р. №13 від 15.03.2024 р. ЖБК№ 118 «Ореол» сплачено 7 600 грн. З цього приводу слід зазначити, що Акти прийому-передачі виконаних робіт за №№ 7, 8, які долучені до Заяви про стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу і є додатками до Договору про надання правової допомоги б/н від 09.09.2023 року, датовані зовсім іншими числами: відповідно 29.11.2023 року та 14.12.2023 року. Таким чином доведено сплата замість 7 600 грн., тільки 1 600 грн. за Актом №13 від 15.03. 2024 року. Звертаю також увагу суду на те, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник Відповідача посилається на Договір про надання правової допомоги від 26.05.2023 року та Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 09.09.2023 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити заяву та стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 29 150,00 грн., вказав що ці гроші необхідно витратити на потреби Житлово-будівельного кооперативу №118 «Ореол». Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити у даній справі додаткове рішення та заяву задовольнити частково, з наступних підстав. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частини першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподіл судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача - адвокат Яланська Ю.П. на підтвердження вказаних витрат надав суду: Договір про надання правової допомоги від 09 вересня 2023 року, Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 09.09.2023 року; акти прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 180-193). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 910/7032/17. Схожа позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 910/13060/21, у якій вказано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання сторін від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів юридичних осіб. Відтак, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Суд апеляційної інстанції виходить з того, що ЄСПЛ (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 137 ЦПК України так і у частинах третій - п`ятій статті 141 ЦПК України. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Отже, здійснивши правовий аналіз норм статей 137, 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial