Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2015 року у справі №569/13962/15-ц на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2015 року в справі № 569/13962/15-ц шлюб було розірвано та присуджено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак, через інфляційні процеси у державі, девальвацію гривні, її матеріальний стан з часу ухвалення рішення значно погіршився. Окрім того, основним ускладненням її матеріального становища є інвалідність дочки, на догляд якої витрачаються майже всі кошти. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими. Також, необхідно враховувати динаміку прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який постійно зростає, що свідчить про те, що матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче. Відповідач є працездатною особою. Встановленої групи інвалідності немає, недієздатним чи обмежено дієздатним в судовому порядку не визнаний. У зв`язку з тим, що коштів, які вона отримує, недостатньо для повноцінного утримання дитини, та з метою недопущення погіршення матеріального стану дитини, вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. 25 квітня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у позовних вимогах та прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 000 гривень щомісяця і до досягнення дочкою повноліття. У відзиві вказує, що позивач не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог, а саме доказів погіршення свого матеріального становища. Також позивач зазначає, що він є працездатною особою, що не відповідає дійсності, оскільки він є пенсіонером за віком. При цьому, позивач не навела ніяких доказів того, що він може надавати матеріальну допомогу. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2015 року він виконував беззаперечно та навіть, коли мав можливість, надсилав на картковий рахунок позивача більшу суму, ніж визначена рішенням. На даний час він є пенсіонером та єдиним видом його матеріального забезпечення є лише пенсія. Також він має проблеми зі здоров`ям, внаслідок перенесеної хвороби серця, та перебуває на спостереженні у лікаря терапевта. На сьогоднішній день його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів харчування, медикаментів, а також на сплату аліментів позивачеві. Окрім того, він наголошує, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1 000 гривень, ніколи від цього не відмовлявся, оскільки вона є його дитиною і він зобов`язаний її утримувати, якщо має змогу. І, враховуючи розмір його доходу, він має змогу сплачувати максимально таку суму, навіть, якщо це змусить його зменшити певні найнеобхідніші витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 07 травня 2024 року позивач подала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідь на відзив подавати не буде. Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 25 квітня 2024 року відповідач подав клопотання, в якому просив розгляд справи провести без його участі та прийняти рішення, яке зазначене у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 05 січня 2012 року. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2015 року в справі №569/13962/15-ц, яке набрало законної сили 08 лютого 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дочку залишено проживати з матір`ю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 02 жовтня 2015 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суду в частині стягнення аліментів Рівненським міським судом Рівненської області 17 березня 2016 року видано виконавчий лист. [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , та з 23 жовтня 2023 року до 03 листопада 2023 року проходила курс реабілітації в ТОВ «Клініка ЦСМ», їй рекомендовано спостереження педіатра, дитячого невролога, дитячого психіатра, повторний курс через 3-4 місяці, що підтверджується довідкою про надані реабілітаційні послуги та результати комплексної реабілітації (абілітації) №240111/1 від 11 січня 2024 року. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Як слідує з довідки про доходи №2761 1814 2077 5713 від 15 квітня 2024 року [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію за віком, яка за період з 01 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року складала разом 15 530 грн. 00 коп., зокрема перші чотири місяці по 2 520 грн. 00 коп., останні два місяці по 2 725 грн. 00 коп. щомісячно. Згідно дублікату посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як слідує з довідки №60/01-28 від 15 квітня 2024 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Кам`янської міської ради, [PERSON] знаходиться під спостереженням лікаря терапевта. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у частці від доходу відповідача. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я дитини, яка є дитиною-інвалідом, потребує реабілітації, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який має ряд захворювань, в зв`язку з чим перебуває під спостереженням у терапевта, є пенсіонером, отримує пенсію за віком, та враховує відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд зауважує, що відповідач подав до відзиву довідку про доходи №2761 1814 2077 5713 від 15 квітня 2024 року, згідно якої він отримує пенсію за віком в розмірі 2 725 грн. 00 коп. щомісячно, відтак сплата ним аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, про які він вказує суду, на противагу сплаті ним аліментів у розмірі 600 грн. 00 коп., як визначено рішенням суду, чи 1 000 грн. 00 коп., які він просить у відзиві на позовну заяву стягнути з нього, щомісячно, жодним чином не вплине на його матеріальне становище. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.

Outcome: approved