Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

позивачка в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 2019 році [PERSON] звернулась до фінансової установи, яка надавала послуги щодо кредитування. Уклавши кредитний договір [PERSON] отримала від компанії грошові кошти (кредит), загальною сумою приблизно 15\~000 грн. В подальшому, у зв`язку з невиконанням зобов`язань, щодо повного та своєчасного виконання умов договору, у [PERSON] виникла заборгованість. Так, на підставі наявних договірних фінансових зобов`язань та допущення прострочення платежів, ТОВ «КФ.ЮА» (на користь якого було відступлено право вимоги), звернулось до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, який 14.04.2021 року видав виконавчий напис № 8199 про стягнення з [PERSON] , на підставі укладеного кредитного договору, суми заборгованості, яка становить 32 911,70 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 70 к.). 05.08.2021 року приватним виконавцем Булахевіч Степаном Вікторовичем відкрито виконавче провадження № 66416354, про стягнення з [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 8199 виданого 14.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, на користь ТОВ «КФ.ЮА», ЄДРПОУ: 41940643, заборгованості в розмірі 32 911,70 грн. Позивачка по сьогоднішній\~день,не\~отримувала ні\~поштовим листом,\~ні телефонним\~дзвінком,\~інформацію про\~дані прострочення\~та зобов`язання.\~Також,\~ [PERSON] \~не отримувала будь-які повідомлення про наявність кредитної заборгованості, про порядок стягнення заборгованості, строків погашення та про початок процедури позасудового стягнення, а тому не погоджується з діями приватного виконавця про стягнення вказаного боргу з [PERSON] на підставі виконавчого напису. Вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 22.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Сікорський М.М. надав заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повінстю. Представник відповідача Тов "КФ.ЮА" в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно, правом на відзив не скористався. Третя особа:\~Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович повідомлений про час та міце судового розгляду, причнини неявки суду не відомі, заперечень проти позову не надходило. Третя особа:\~Приватний виконавець Булахевіч Степан Вікторович повідомлений про час та міце судового розгляду, причнини неявки суду не відомі, заперечень проти позову не надходило. За наявності умов, визначених у ч.1\~ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~щоприватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 14.04.2021 видано виконавчий напис № 8199 про стягнення з [PERSON] , на підставі укладеного кредитного договору, суми заборгованості, яка становить 32 911,70 грн. 05.08.2021 року приватним виконавцем Булахевіч Степаном Вікторовичем відкрито виконавче провадження № 66416354, про стягнення з [PERSON] , на підставі виконавчого напису № 8199 виданого 14.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, на користь ТОВ «КФ.ЮА», ЄДРПОУ: 41940643, заборгованості в розмірі 32 911,70 грн. Вказане вбачається із постанови приватного виконаця виконавчого округу Миколаївської обалсті Булахевіча С.В. від 05.08.2021 (а.с.13). Позивач вважає, що заборгованість не є безспірною, виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, тому звернулася до суду за захистом свого права шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені\~ст. 16 ЦК України. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст. 50,87,88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З огляду на викладене, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У відповідності до п. 3.1 глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3 років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше 1 року. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМ України від 29.06.1999 року за № 1172, окрім іншого, п. 1 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. ТОВ «КФ.ЮА» не могло надати приватному нотаріусу необхідні документи визначені вказаною вище постановою, а саме: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про несплату заборгованості. У спірному виконавчому написі № 8199 від 14.04.2021 року зазначено, що він вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У п. 2 Переліку зазначено, що виконавчі написи вчиняються на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, у зв`язку з не отриманням Позивачкою будь-яких документів, які б свідчили про дане прострочення та зобов`язання, повідомлення про наявність кредитної заборгованості, про порядок стягнення заборгованості, строків погашення та про початок процедури позасудового стягнення, підстави вважати про безспірний порядок стягнення грошових коштів даної заборгованості в сумі 32\~911,70\~грн. є недопустимим, не правомірним та таким, що суперечить законодавству України, а дії приватного нотаріуса Личук Т.В., направлені на винесення виконавчого напису є протиправними. Таким чином, що приватним нотаріусом порушені вимоги Постанови КМ України від 29.06.1999 року за № 1172, оскільки підстав для винесення зазначеного напису не було. У постанові КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зазначено, що зміни до цієї постанови, внесені постановою КМУ від 26.11.2014 р. № 662, необхідно дивитися з урахуванням Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва\~№ 826/20084/14 від 20.03.2015, Постанови Київського апеляційного адміністративного суду\~№ 826/20084/14 від 22.02.2017. Постановою КМУ від 26.11.2014 р. № 662 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів було внесено зміни, і саме постановою № 662 від 26.11.2014 р. Перелік був доповнений таким пунктом № 2 під назвою «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», тобто тим пунктом, яким керувався приватний нотаріус. До цих змін цього пункту не існувало і стягнути заборгованість у безспірному порядку можливо було лише на підставі нотаріально посвідчених договорів. У даному випадку договір не нотаріально посвідчений. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва\~у справі № 826/20084/14 від 20.03.2015, залишеною без змін Постанову Київського апеляційного адміністративного суду\~№ 826/20084/14 від 22.02.2017, а в подальшому і Вищим адмінсудом України (ухвала від 01.11.2017 р.), та Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 20.06.2018 р.) пункт № 2 під назвою «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» був визнаний незаконним та не чинним. Тобто з 22.02.2017 р. року нотаріуси не мають право на підставі пункту № 2 постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 виносити виконавчі написи так як цей пункт визнаний не законним та не чинним. Саме з цих підстав, нотаріус Личук Т.В. не мав права після 2017 року виносити виконавчий напис та керуватися пунктом № 2 Переліку. Також, укладений між ТОВ «КФ.ЮА» та Позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Постанова Верховного суду № 910/10374/17від 21.09.2021 року. Згідно зі\~статтею 18 Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 87 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат»\~(далі - Закон № 3425-ХІІ) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог статті\~87 Закону № 3425-ХІІ\~Кабінет Міністрів України прийняв\~постанову від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(далі - Перелік). Згідно з пунктом 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами,\~за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до\~статті 90\~Закону № 3425-ХІІ\~стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому\~Законом України «Про виконавче провадження». Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1\~статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом. При цьому нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у статтях\~1,\~9 Закону\~№ 3425-ХІІ. При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved