Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2023 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Кіровоград, громадянка України, причини смерті: не уточнені причини смерті в зв`язку із гниттям трупу, дата смерті [INFO] , місто Кропивницький, Кіровоградська область, Україна. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , народився [INFO] в місті Кіровоград, Кіровоградська область, Україна. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] в графі батько записано « [PERSON] », в графі мати записано « [PERSON] ». Зазначає, що [INFO] його мама, [PERSON] , [INFO] , пішла в невідомому напрямку і не повернулась, внаслідок чого було оформлено заяву в поліцію про розшук і його мати перебувала на обліку як безвісно зникла особа. 06 березня 2022 року в колодязі розташованому в лісосмузі в міста Кропивницький було виявлено тіло жінки, яка за зовнішнім описом підпадала під опис матері, про що було повідомлено його сім`ї. 05 квітня 2022 року було проведено впізнання трупа. В той самий день 05.04.2022 року Кіровоградським обласним бюро судово-медичної експертизи було видано довідку, в якій зазначено, що невідому особу жіночої статі, приблизно 50-60 років, виявлену [INFO] в місті Кропивницький, в каналізаційному люці, на яке було виписане лікарське свідоцтво №385 від 22.03.2022 року, впізнано, згідно представленому протоколу пред`явлення трупа для впізнання, як [PERSON] , [INFO] . В довідці про причину смерті №385 від 22.03.22 р., виданої відділом судово-медичної експертизи трупів комунального закладу «Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертиз» зазначено гниття трупу - як причину смерті, датою смерті зазначено «-» «09» «2021р.». Оскільки, встановити точну дату смерті [PERSON] з жодних наявних документів, які підтверджують її смерть неможливо. Навіть лікар, який видав довідку про причину смерті встановив лише місяць вересень без зазначення дати. Таким чином, просить суд вважати датою смерті його матері [PERSON] [INFO] . Прокурор Кропивницької окружної прокуратури надав дозвіл на видачу трупа [PERSON] , який знаходився у морзі Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи, заявнику - [PERSON] . Після цього, як зазначає останній він поховав свою матір. Могила матері знаходиться біля могили батька. З метою отримання свідоцтва про смерть матері зяавник звернувся до Відділу державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Міністерства юстиції України Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Проте, Відділ державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому відмовив і зазначив, що актовий запис про смерть [PERSON] відсутній, видати свідоцтво про смерть не можливо. Вказує, що поховав свою матір без свідоцтва про поховання та належно оформленого свідоцтва про смерть, оскільки в його свідоцтві про народження та в паспорті матері існували розбіжності в написанні його прізвища та прізвища матері. Однак вказує, що 10 листопала 2023 року отримав експертний висновок №056/1713-п Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України, де зазначено, що українські записи прізвища [PERSON] і [PERSON] , а також російський запис [PERSON] в документах, які були надані ним для експертизи (зокрема, в паспорті матері та його свідоцтві про народження), є ідентичними. Після матері відкрилась спадщина. Заявник зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті матері, оскільки його тато [PERSON] помер [INFO] , а рідний брат [PERSON] помер [INFO] . Але в нотаріальній конторі від заявника не прийняли жодних документів, оскільки останній не може надати нотаріусу свідоцтво про смерть матері. Заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть [PERSON] , у зв`язку з чим є перешкоди в здійсненні реєстрації смерті та отриманні заявником свідоцтва про смерть його матері, вбачаються перешкоди реалізації заявником права на проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку. Вказує, що реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданої довідки про причини смерті у заявника немає, так як цей документ не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у встановленому законом порядку. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 грудня 2023 року прийнята заява [PERSON] до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання (а.с.20). Через канцелярію суду заінтересованою особою Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Міністерства юстиції України Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заперечення щодо встановлення факту смерті [PERSON] , в яких зазначено, що в архіві відділу зберігається актовий запис про смерть № 1017 від 24.03.2022 року складений відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на невідому жінку, яка померла приблизно у вересні 2021 року у віці 50-60 років, державна реєстрація смерті проведена за заявою представника Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи на підставі лікарського свідоцтва про смерть 385 від 22.03.2022 року виданого комунальним закладом «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» Відділ судово-медичної експертизи трупів. Отже, державна реєстрація смерті проведена у відповідності до пункту 1 частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначають, що заявник звернувся до їхнього відділу з питань видачі свідоцтва про смерть матері, не з питання внесення змін до актового запису про смерть, про що йому було відмовлено, оскільки актовий запис про смерть на [PERSON] , у відділі відсутній, разом з цим, до свого запиту заявник долучав копію листа Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому щодо відмови у внесенні змін до актового запису про смерть у зв`язку з неможливістю підтвердження факту родинних стосунків з матір`ю. Отже, за наявності протоколу впізнання трупу та довідки судово-медичної експертизи відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану має вирішуватись питання внесення змін до актового запису про смерть за заявою спадкоємців померлого, при пред`явлені вищевказаних документів та документів, які підтверджують факт родинних стосунків або право на спадкування документально (а.с.24-29). Заявник та його представник в судовому засіданні просили задовольнити заяву та встановити факт смерті [PERSON] , посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник Відділу державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Міністерства юстиції України Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.34), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Глава 6 Цивільного процесуального кодексу України, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 16 жовтня 1966 року зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1551. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 30 листопада 2018 року виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Кропивницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 08 жовтня 2021 року видано довідку про оголошення з 04.10.2021 року [PERSON] , [INFO] в державний розшук як безвісно зниклу особу та заведена розшукова справа категорії «Розшук» № 111-681. Станом на 08 жовтня 2021 року місцезнаходження безвісно зниклої [PERSON] не встановлено (а.с.9). Відповідно до довідки про причину смерті № 385 виданої Відділом судово-медичної експертизи трупів знайдена невідома жінка віком 50-60 років, дата смерті вересень 2021 року, причина смерті «гниття трупу» (а.с.10). Згідно протоколу пред`явлення трупа до впізнання від 05 квітня 2022 року у приміщенні моргу судово-медичної експертизи пред`явлено [PERSON] для впізнання труп невідомої жінки приблизно 70 років виявленої 06.03.2022 року в колодязі розташованому в лісосмузі за кафе «Малібу» в напрямку виїзду з міста, без ознак насильницької смерті. [PERSON] оглянувши труп заявив, що це його мати [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Кропивницькою окружною прокуратурою Кіровоградської області надано дозвіл на видачу трупа (невідомої жінки 50-60 років) опізнаної як громадянка [PERSON] , [INFO] , який знаходиться у морзі Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи - [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки комунального закладу «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 602 від 05 квітня 2022 року, що невідому особу жіночої статі, приблизно 50-60 років, виявлену 06.03.2022 року в місті Кропивницькому в каналізаційному люці, на яку було виписане лікарське свідоцтво про смерть № 385 від 22.03.2022 року, впізнано, згідно представленому протоколу пред`явлення трупа для впізнання, як [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно листа Фортечного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому від 13 квітня 2021 року [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису про смерть [PERSON] , у зв`язку з неможливістю підтвердження факту родинних відносин з батьками (а.с.25-26). Листом Відділу державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08 серпня 2023 року, [PERSON] повідомлено, що оскільки актовий запис про смерть [PERSON] , відсутній, видати свідоцтво про смерть особи не можливо (а.с.14). Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процессуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний Цивільний процесуальний кодекс України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України); -встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 Цивільного процесуального кодексу України);- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 Цивільного процесуального кодексу України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 8 частини статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 Цивільного процесуального кодексу України). Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заява про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядається за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Отже, на заявника покладається обов`язок у доказуванні та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо заявник не подав достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. При цьому, з поданих заявником доказів на підтвердження смерті своєї матері [PERSON] , неможливо встановити точно та беззаперечно смерть вказаної особи. В поданих доказах містяться розбіжності, оскільки [PERSON] народилась [INFO] , тобто на момент зникнення вказаної особи їй було 82 роки. Водночас, згідно довідки про причину смерті № 385 невідомій жінці труп якої було знайдено на вигляд 50-60 років, в свою чергу відповідно до протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 05 квітня 2022 року було знайдено в колодязі невідому жінку приблизно 70 років. Варто зазначити, що в судовому засіданні заявник не зміг вказати час, коли він взагалі виявив відсутність матері. Більш того, ні заявник ні його представник не надали суду обґрунтованих пояснень щодо вищевказаних розбіжностей, заявник в судовому засіданні так і не зміг обґрунтувати по яким беззаперечним ознакам він зміг провести впізнання тіла своєї матері, оскільки з вищевказаних документів судом встановлено, що причиною смерті невідомої жінки було гниття трупу. Заявником не зазначено про причини не здійснення експертизи. Отже, проведення впізнання та впізнання в пред`явленому заявнику трупа є сумнівним при наявності вищевказаних документів. Все вищевикладене викликає сумнів, а відповідно і неможливість встановлення факту смерті [PERSON] , у зв`язку з недоведеністю такого факту. Суд звертає увагу заявника, частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша-друга статті 5 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (частина четверта статті 46 Цивільного кодексу України). Відповідно до змісту статті 305 Цивільного процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Верховний Суд у своїй постанові від 28 лютого 2024 року дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 Цивільного кодексу України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи вищевикладене, подані заявником докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , [INFO] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, які можуть свідчити про смерть останньої. Також заслуговують на увагу і заперечення заінтересованої особи щодо проведення державної реєстрації смерті по документах, на які посилається заявник, відтак його звернення з заявою про встановлення смерті також не узгоджується з позицією заінтересованої особи про внесення змін у вже існуючий актовий запис про смерть. З огляду на це підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Кіровоград, громадянка України, причини смерті: не уточнені причини смерті в зв`язку із гниттям трупу, дата смерті [INFO] , місто Кропивницький, Кіровоградська область, Україна за пунктом 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України немає. Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявника вірогідного припущення про смерть [PERSON] , [INFO] , заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] , [INFO] померлою на підставі частини другої статті 46 Цивільного кодексу України. Крім того, суд звертає увагу заявника, що в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 30.11.2018 року прізвище матері [PERSON] вказано як « [PERSON] », натомість в паспорті серії [NUMBER] вказана особа « [PERSON] », отже існують розбіжності щодо прізвища заявника та його матері, що свою чергу тягне за собою неможливість підтвердження родинних відносин заявника з його матір`ю, а отже і реалізацію права про реєстрацію смерті.

Outcome: dismissed