Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

ТОВ "Брайт Інвестмент" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., в якому просить: - скасувати в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки - вилучення обтяження, здійснену 29.07.2011 реєстратором приватним нотаріусом Клопотовим С.Д. та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження вилучення - обтяження, здійсненого 29.07.2011 за № 4712461 реєстратором - приватним нотаріусом Клопотовим С.Д., які були внесені на підставі листа, виданого 28.07.2011 ВАТ «КБ «Надра» щодо квартири [ADDRESS] ; - поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки № 6/4/2007/980-І/208, реєстровий № 1059, виданий 28.03.2007 приватним нотаріусом Зінченко Р.П., та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження із підставою обтяження - Договір іпотеки № 6/4/2007/980-І/208, реєстровий № 1059, виданий 28.03.2007 приватним нотаріусом Зінченко Р.П. щодо квартири [ADDRESS] ; - визнати недійсним Договір іпотеки від 29.07.2011, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Малаховою Г.І. , зареєстрований в реєстрі за № 2571, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , припинивши його право власності; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 22.05.2013 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений ПН ХМНО Малаховою Г.І. , зареєстрований в реєстрі за № 1642, та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , припинивши його право власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.08.2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ "Надра" та ТОВ ФК "Дніпрофінансгруп" набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ "Надра", у тому числі за договором забезпечення. 30.09.2020 року між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" та ТОВ "Брайт Інвестмент" був укладений договір №GL48N718070_blank_01, згідно умов якого ТОВ "Брайт Інвестмент" набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року. За рахунок кредитних коштів [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] . Відповідно до умов договору іпотеки № 6/4/2007/980-І/208 від 28.03.2007 року квартира передана в іпотеку ВАТ КБ "Надра". 29.07.2011 року запис про обтяження майна та запис про іпотеку вищевказаної квартири було припинено на підставі листа, виданого 28.07.2011 ВАТ "КБ "Надра". Одразу після припинення іпотеки, 29.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 2571. Відповідно до умов вказаного договору в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . В подальшому на підставі даного договору іпотеки право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 2496436 від 22.05.2013 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 1023851. В цей же день, 22.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 1642. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 2497452 від 22.05.2013 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 1024377. Позивач зазначає, що лист від 28.07.2011 року виданий 12.11.2018 ПАТ "КБ "Надра", оскільки 04.02.2011 року було зареєстровано зміну до Статуту ВАТ КБ "Надра", відповідно до яких було змінено найменування з ВАТ КБ "Надра" на ПАТ КБ "Надра", що дає підстави вважати, що повідомлення банку, видане ВАТ КБ "Надра" 28.07.2011 року, на підставі якого було припинено іпотеку та обтяження, підроблене. Крім того, відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2013 року по справі № 641/2042/13-ц заборгованість за кредитним договором № 6/4/200/840-К/206 від 28.03.2007 року складає 99069,48 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.02.2013 року складає 791862,35 грн., яку було стягнуто на користь ПАТ КБ "Надра". Дане рішення набрало законної сили та не виконано на теперішній час. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Шох К.А. 18.02.2022 року подано відзив на позов, в якому вона просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що 29.07.2011 між [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, що посвідчений ПН ХМНО Малаховою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2571. Згідно умов договору від 29.07.2011 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань, що виникли у [PERSON] та [PERSON] за договором позики, укладеним 29.07.2011 року та посвідченим приватним нотаріусом Малаховою Г.І., [PERSON] та [PERSON] солідарно отримали від [PERSON] валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 50300 доларів США та строком виконання не пізніше десятого серпня 2012 року. На підставі вказаного договору [PERSON] (іпотекодавець) передає в іпотеку [PERSON] (іпотекодержателю) квартиру [ADDRESS] , житловою площею 25,9 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м. З вищенаведеного вбачається, що договір був направлений на реальне настання наслідків правочину, так як між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] був укладений основний договір позики та останнім фактично передана сума у розмірі 50300 доларів США, а тому [PERSON] мав намір використати інститут забезпечення виконання основного зобов`язання - заставу як гарантію повернення суми позики. Будь-які заборони відчуження, у тому числі іпотеки щодо предмету іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на момент укладання договору були відсутні. Таким чином, [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . 22.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, що посвідчений ПН ХМНО Малаховою Г.І. , зареєстрований в реєстрі за № 1642, згідно умов якого, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] сплатив [PERSON] за квартиру узгоджену грошову суму. Згідно договору купівлі-продажу відсутність обтяжень та заборон відчуження на майно перевірено за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відсутність податкової застави на активи сторін перевірено за даними Державного реєстру нерухомого майна. Таким чином, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек не було жодних відомостей про заборону та іпотеку вищевказаної квартири на момент продажу квартири [PERSON] . [PERSON] В період з 22.05.2013 по 17.08.2021 не було жодних претензій та оскаржень права власності ні [PERSON] , ні [PERSON] , тому [PERSON] є добросовісним відчужувачем, а [PERSON] добросовісним набувачем вищевказаної квартири, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу вони не знали і не могли знати про наявність будь-яких правовідносин [PERSON] з ТОВ "Брайт Інвестмент" та наявність попередньо іпотеки квартири. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем зазначено про те, що його права були порушені 29.07.2011, у зв`язку із припиненням запису про обтяження майна та запису про іпотеку на підставі листа, виданого 28.07.2011 ВАТ "КБ "Надра", то відповідно перебіг позовної давності розпочато від 29.07.2011 та сплинув 29.07.2014 року. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом. 31.05.2023 року представником позивача подано заяву про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить визнати недійсним договір іпотеки від 29.07.2011 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 2571 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію (з відкриттям розділу) право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2496436 від 22.05.2013 року, скасувати запис про проведену державну реєстрацію номер запису/довірчої власності: 1023851, припинивши право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Також просить змінити статус учасників справи [PERSON] та [PERSON] з відповідачів на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, та вирішити питання щодо повернення частини судового збору. 22.06.2023 року представником позивача адвокатом Бовкун А.О. подано заяву, в якій він, в зв`язку зі зміною позиції позивача, просить його заяву від 31.05.2023 року про зменшення позовних вимог залишити без розгляду. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням заяви представника позивача щодо залишення без розгляду заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, його позиції у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в даній справі розгляду підлягають позовні вимоги в первісній редакції. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 року (суддя Боговський Д.Є.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 року вказані матеріали цивільної справи № 641/6399/21 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.03.2023 року справу прийнято до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] адвоката Шох К.А. про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Бовкуна А.О. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.12.2023 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Шох К.А. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також зазначив, що лист ПАТ КБ "Надра" від 28.07.2011 року, на підставі якого знята заборона, банком не видавався. Представник відповідача [PERSON] - Шох К.А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Зазначив, що позов є необґрунтованим, оскільки позивачем та його представником не надано лист банку, на який вони посилаються як на підставу припинення іпотеки. Доводи про підробку документів ґрунтуються на припущеннях. Позивачем не доведено його право вимоги за договором іпотеки. Також зазначає, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири та разом з родиною проживає у вказаній квартирі. Крім того, ознаки фраудаторного правочину відсутні, є реальні договори про відчуження квартири. З заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова вбачається, що [PERSON] погашав борг до 2013 року, однак іпотека припинена у 2011 році. Позивач не набув прав, які він пред`являє в цьому позові. До позивача не перейшло право вимоги по первісному договору про іпотеку. Крім того, з 2011 року ніхто не вживав заходів про поновлення права іпотеки, в тому числі і банк, який у 2013 році пред`явив позов про стягнення коштів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії кредитного договору № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року встановлено, що між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 63000 доларів США. Цільове призначення кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Зінченко Р.П., згідно якого [PERSON] придбає у власність нерухоме майно - 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Відсотки за користування кредитом розраховуються на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,49 % річних. Строк кредитування до 27.03.2030 року. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки. З копії договору іпотеки № 6/4/2007/980-І/208 від 28.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П., зареєстровано в реєстрі за № 1062 встановлено, що між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] укладено договір, згідно умов якого [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а ВАТ КБ "Надра" приймає у іпотеку 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] . Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 356570 грн, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ, на момент укладення цього договору, складає 70608 доларів США. Також приватним нотаріусом Зінченко Р.П., в зв`язку з посвідченням цього договору іпотеки накладено заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] до припинення дії цього договору. З копії іпотечного договору від 29.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., зареєстровано в реєстрі за № 2571, встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань, що виникли у [PERSON] та [PERSON] за договором позики, укладеним 29.07.2011 року та посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 2340, боржники солідарно отримали від [PERSON] валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 50300 доларів США та строком виконання не пізніше 10.08.2012 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Також приватним нотаріусом Малаховою Г.І., в зв`язку з посвідченням цього іпотечного договору накладено заборону відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] до припинення дії цього договору. Згідно витягу про державну реєстрацію КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 13.04.2012 року встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] на підставі іпотечного договору від 29.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., реєстр. № 2571. З копії договору купівлі-продажу від 22.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., реєстр. № 1642 встановлено, що [PERSON] передав у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняв квартиру [ADDRESS] , та сплатив за неї грошову суму у розмірі 380000 грн. З копії статуту ПАТ "КБ "Надра" встановлено, що ПАТ "КБ "Надра" є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку "Надра", створеного відповідно до рішення засновників згідно установчого договору від 23.12.1993 року, який був реорганізований шляхом перетворення Комерційного банку "Надра" з товариства з обмеженою відповідальністю у відкрите акціонерне товариство. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра". Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року у розмірі 99069,48 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.02.2013 року складає 791862 грн. 35 коп. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» сплачений судовий збір в сумі 3441,00 гривень. З копії договору № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року встановлено, що ПАТ "КБ "Надра" відступило ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" право вимоги, зокрема за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року. З копії договору №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 13.09.2020 року встановлено, що ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" відступило ТОВ "Брайт Інвестмент" право вимоги, зокрема за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо забезпечення іпотекою виконання зобов`язання за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про іпотеку». Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України. Частиною першою статті 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, правом звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, провадження № 14-91цс20, пункт 86). Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України). Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 296/6169/23. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18). Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18. За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Згідно із частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до частини другої статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Брайт Інвестмент" посилається на перехід до позивача права вимоги за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року, укладеним між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] , а тому наявність у позивача права на виконання договору за рахунок договору іпотеки, який був укладений в забезпечення виконання вказаного кредитного договору. При цьому, як вбачається з копій договору № GL48N718070_blank від 05.08.2020 року про відступлення прав вимоги від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп", і договору №GL48N718070_blank_01 від 13.09.2020 року про відступлення прав вимоги від ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" до ТОВ "Брайт Інвестмент" перейшло право вимоги за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року, право вимоги за договором забезпечення (іпотеки) ТОВ "Брайт Інвестмент" не передавалось, у додатках до договорів відступлення прав вимоги вказано, що кредитний договір № 6/4/2007/840-К/206 від 28.03.2007 року не має забезпечення. З огляду на приписи ст. 4 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, у разі переходу до ТОВ "Брайт Інвестмент" права вимоги по іпотечному договору № 6/4/2007/980-І/208 від 28.03.2007 року, іпотека нерухомого майна мала бути зареєстрована за ТОВ "Брайт Інвестмент", проте відомостей про це позивачем не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Брайт Інвестмент" не доведено наявність у нього права вимоги за договором іпотеки № 6/4/2007/980-І/208 від 28.03.2007 року, укладеного між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] , а тому і можливість порушення такого права. Суд також зауважує, що в обґрунтування посилання про підробку повідомлення ВАТ КБ "Надра" від 28.07.2011 року, на підставі якого було припинено іпотеку та обтяження, ТОВ "Брайт Інвестмент" до матеріалів справи не надано копію такого повідомлення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, копія повідомлення ВАТ КБ "Надра" від 28.07.2011 року, на підставі якого було припинено іпотеку та обтяження за договором № 6/4/2007/980-І/208 від 28.03.2007 року, позивачем до матеріалів справи не додано, як і не заявлено клопотання про витребування такого повідомлення, що позбавляє суд можливості оцінити вказане повідомлення банку на предмет його підробки. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування в Державному реєстрі іпотек державної реєстрації припинення іпотеки - вилучення обтяження, здійснену 29.07.2011 реєстратором приватним нотаріусом Клопотовим С.Д. та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію припинення обтяження вилучення - обтяження, здійсненого 29.07.2011 за № 4712461 реєстратором - приватним нотаріусом Клопотовим С.Д., які були внесені на підставі листа, виданого 28.07.2011 ВАТ «КБ «Надра» щодо квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги про поновлення в Державному реєстрі іпотек запису про іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки № 6/4/2007/980-І/208, та запису про обтяження, визнання недійсним Договору іпотеки від 29.07.2011, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 22.05.2013 між [PERSON] та [PERSON] , скасування відповідних записів, є похідними від вимог про скасування припинення іпотеки, а тому також не підлягають задоволенню. Відносно доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позовна давність є категорією матеріального права, то первісним є вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог, і у разі наявності підстав для захисту порушеного права, однак пропуску строку звернення до суду з позовом, на підставі ст. 267 ЦК України суд має відмовити в позові в зв`язку зі спливом позовної давності. Суд зауважує, що в межах цієї справи підставою для відмови в позові є відсутність порушеного права ТОВ "Брайт Інвестмент", необґрунтованість позовних вимог, а тому питання дотримання строку звернення до суду з цим позовом не є вирішальним при розгляді справи. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "Брайт Інвестмент" задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, то представники ТОВ "Брайт Інвестмент", [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні зробили заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів сплати судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, з огляду на що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне призначити судове засідання на 02.05.2024 року о 11-00 та встановити ТОВ "Брайт Інвестмент", [PERSON] , [PERSON] строк для надання таких доказів.

Outcome: dismissed