Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

АТ «Банк «Кліринговий Дім» 28.12.2023 року звернулось до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявою-договором № 932 від 10.02.2020 року в розмірі 93\~697,75 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 10.02.2020 року між [PERSON] та позивачем було укладено заяву-договір № 932, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредит в розмірі 57\~500,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 0,0001 % річних та щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту. З огляду на те, що відповідачем не повернуто отриманий кредит у строки та на умовах, визначених договором, що призвело до утворення заборгованості, яка становить 93\~697,75 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 53\~702,50 грн. та заборгованості за комісіями 39\~995,25 грн., тому позивач вимушений звернутись до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву не надав, інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 10.02.2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк «Кліринговий Дім» було укладено заяву-договір № 932, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредит в розмірі 57 500,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 0,0001 % річних та щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту (а.с. 19-22). Окрім, того у заяві-договорі зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку), є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] перед АТ «Банк «Кліринговий Дім» станом на 15.08.2023 року становить 93 697,75 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 53 702,50 грн. та заборгованості за комісіями 39 995,25 грн. (а.с. 3-4). На підтвердження перерахування коштів за договором, позивачем надано квитанції та виписку за особовим рахунком (а.с. 5-18). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до норми ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Критерієм виділення з усіх цивільно-правових договорів договору приєднання є не природа зобов`язань, що виникли, як це має місце при диференціації договірних зобов`язань і не характер діяльності однієї із сторін (публічний договір), а спосіб укладення договору, а саме шляхом приєднання однієї зі сторін до умов договору, які визначені другою стороною в формулярах або інших стандартних формах, які мають конкретизований, сталий зміст, тобто не змінюються протягом тривалого часу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором. З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені договором (заявою-договором), і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Беручи до уваги вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за заявою-договором № 932 від 10.02.2020 року в розмірі 93 697,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом 53 702,50 грн.; заборгованість за комісіями 39 995,25 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн. (а.с. 29). На підставі викладеного,

Outcome: approved