Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

21 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень щомісяця, починаючи стягувати\~від дня\~пред`явлення позову\~до суду,\~тобто з\~21\~серпня 2023\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~тобто до\~ [INFO] . Позов обґрунтований наступними обставинами. 18 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу є спільна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Разом з тим, відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання спільної малолітньої дитини. Після початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України відповідач проживає окремо від позивача та малолітньої дитини, участі в її утриманні не приймає, матеріальну допомогу не надає. Позивач вимушена у цей складний та непередбачуваний час, покинувши свій рідний дім, та залишивши там усе своє майно, самостійно утримувати спільну малолітню дитину без жодної участі її батька. 3 огляду на вищевикладене, враховуючи грубе порушення відповідачем обов`язку утримувати свою малолітню дитину та фактичне самоусунення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з даною заявою про стягнення аліментів. 16 жовтня 2023 року судом позов задоволено шляхом ухвалення у справі заочного рішення. 26 лютого 2024 року заочне рішення від 16 жовтня 2023 року за заявою відповідача скасовано, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. 27 лютого 2024 року відповідачем подано письмові пояснення із частковим визнанням позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в зв`язку із відсутністю постійного доходу, незадовільного стану здоров`я та відсутністю на час перегляду заочного рішення у відповідача на праві власності нерухомого майна. 10 квітня 2024 року представником позивача надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що з наданих відповідачем медичних документів не вбачається, що захворювання відповідача створюють стійкий розлад функцій організму, який призводить до обмеження його життєдіяльності, та мають короткостроковий характер. Щодо посилання відповідача на відчуження ним нерухомого майна та корпоративних прав не свідчить про те, що майновий стан відповідача погіршився в зв`язку із цим. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли в зв`язку із обов`язком батьків\~утримувати дитину, а тому регулюються\~Главою 15 СК України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року у справі № 521/17901/22 розірвано (а. с. 11-12). Від шлюбу у сторін є спільна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 06 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції у Херсонській області (а. с 10). Встановлено, що після початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України відповідач проживає окремо від позивача та малолітньої дитини, участі в її утриманні не приймає, матеріальну допомогу не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки для забезпечення достатнього рівня її життя та розвитку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~статті 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову в частині суми аліментів, відповідач посилається на те, що ним здійснено відчуження своїх корпоративних прав у Приватному підприємстві «КОМПАНИЯ ГРАНД» (код ЄДРПОУ 36008491), та звільнення з посади керівника ТОВ «РАДОГОСТ ЛТД» (код ЄДРПОУ 43916319). Крім того, на час звернення позивача до суду із позовом про стягнення аліментів, відповідачу на праві приватної власності належало наступне нерухоме майно: 1/2 житлового будинку загальною площею 170,3 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1044805365101); 1/2 земельної ділянки площею 0,0584 га, кадастровий номер 6510136600:01:001:0280, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 26-29). Із заяви відповідача про перегляд заочного рішення вбачається, що вказане майно 23.12.2023 року було подаровано відповідачем дочці [PERSON] . Задовольняючи позов, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було доведено погіршення його майнового стану в зв`язку із відчуженням корпоративних прав та нерухомого майна. Суд зауважує, що вказані дії були здійснені відповідачем після ухвалення судом заочного рішення про стягнення аліментів, а відчуження нерухомого майна за безвідплатним договором, що може вплинути на матеріальне становище відповідача, не відповідає найкращим інтересам малолітньої дочки сторін. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, згідно частиною другою\~статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої\~статті 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, так як відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Посилання відповідача на врахування при визначенні розміру аліментів його матеріального становища суд вважає необґрунтованими, оскільки суд, перш за все, керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. При цьому, доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. щомісячно відповідачем не надано. Задовольняючи позов, суд не приймає до уваги доводи відповідача про погіршення стану його здоров`я, так як надана до суду медична документація не свідчить про те, що захворювання відповідача створюють стійкий розлад функцій організму та носять короткостроковий характер. Матеріали справи не містять відомостей щодо непрацездатності відповідача за станом здоров`я або потреби в сторонньому догляді. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дочка сторін, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо своєї непрацездатності, наявності інших неповнолітніх дітей, перебування на його утриманні інших осіб, то він може платити аліменти на утримання дочки в твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~6000,00\~(шість\~тисяч)\~гривень щомісяця,\~з індексацієювідповідно\~до Закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати\~від дня\~пред`явлення позову\~до суду,\~тобто з\~21\~серпня 2023\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~тобто до\~ [INFO] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 1073,60 гривень. Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави мають бути стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 29 листопада 2023 року позивач та адвокат Горбенко Д.С. уклали Договір про надання правничої допомоги (а. с. 36-38). Відповідно до Додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги від 29 листопада 2023 року та Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги в рамках Додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги від 29 листопада 2023 року, розмір правничої допомоги склав 3000,00 (три тисячі) гривень (а. с. 39-40). Вищевикладене дає суду підстави вважати, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Outcome: approved