Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області із позовом до Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , на випадок смерті, залишила заповіт, згідно якого, належну їй земельну ділянку - заповіла [PERSON] , однак позивачка про наявність заповіту не знала. 09 квітня 2024 року позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Їй було роз`яснено, що вона вважається такою що спадщину не прийняла, для вирішення даного питання позивачці було рекомендовано звернутись до суду. Позивачка вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, а тому, з метою захисту своїх прав та інтересів, які в позасудовому порядку вирішити неможливо - просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки - адвокат Драус О.О. подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки. Представниця відповідача - Підволочиської селищної ради Тернопільської області, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила справу розглянути без її участі. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 1961 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31 березня 1973 року, складного російською мовою, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 березня 1973 року. Після укладення шлюбу прізвище дружини було змінено на « [PERSON] ». Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №715265 від 29 листопада 2005 року, [PERSON] на підставі розпорядження №539 від 17 серпня 2005 року Підволочиської РДА є власником земельної ділянки площею 3,76 га, яка розташована на території Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Згідно заповіту, складеного 20 липня 2010 року, посвідченого секретарем сільської ради села Мислова Підволочиського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , на випадок смерті належну їй земельну ділянку площею 3,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Мислова Підволочиського району Тернопільської області заповіла [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Бердичівським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 01 грудня 2021 року, актовий запис №1865. З довідки №43 від 05 квітня 2024 року, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради, вбачається що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в житловому будинку [ADDRESS] разом з нею ніхто не був зареєстрований. Як убачається із листа приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Скібньовської Г.М. №29/01-16 від 09 квітня 2024 року [PERSON] звернулась до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не зареєстрована та не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в строк, встановлений законом для прийняття спадщини до нотаріальної контори та/або приватного нотаріуса не звернулась, заяви про прийняття спадщини не подавала, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла, а відтак для вирішення питання слід звернутися до суду. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, у зв`язку із необізнаністю про існування заповіту до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась, у зв`язку з чим пропустила строк для прийняття спадщини. Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони, у Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно постанови Верховного Суду України від 17 грудня 2021 року у справі №369/62/54/19-ц оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або суду. Зважаючи на викладені обставини, та із врахуванням того, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, іншим чином захистити права позивача неможливо, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню шляхом визначення їй додаткового строку для подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном 3 місяці з часу набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved