Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №902494653 від 27.09.2021 року в сумі 92492,79 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Вимоги мотивує тим, що 27.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №902494653 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов вказаного договору відповідачка отримала кредит у сумі 21160 грн., які було перераховано на її банківську картку № [NUMBER] . Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. У подальшому від первісного кредитора за договором факторингу № 28/1118-01 право вимоги було передано ТОВ «ТаліонПлюс», від нього за договором №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року до ТОВ «Онлайн Фінанс», а від останнього до ТОВ «ЮнітКапітал» - за договором №06/03/24 від 06.03.2024. Відповідачка кредит не погашає та загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №902494653 від 27.09.2021 року становить 92492,79 грн., яка складається з: 21159,03 грн. - заборгованості по кредиту; 71333,76 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 05.04.2024 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачці за вказаною в позовній заяві адресою рекомендованим листом направлялася судова повістка про виклик до суду, однак в судове засідання відповідачка не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №902494653, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 21160 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому договорі. Згідно п.1.2 договору сума кредитного ліміту, вказаного в п.1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 21160 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 04.12.2021 року (п.1.3 договору). Згідно п.1.5 договору загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору. Відповідно до п.1.6 договору позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання. П.1.7 договору передбачено, що кредитна лінія надається до 04.12.2021 року. Відповідно до п.1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно п.4.2 договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п.1.7 договору. Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши 21160 грн. на картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення від 27.09.2021 року. Згідно розрахунку, складеного ТОВ «Юніт Капітал», [PERSON] станом на 22.03.2024 року має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №902494653 від 27.09.2021 року в сумі 92492,79 грн., яка складається з: 21159,03 грн. - простроченого тіла кредиту; 71333,76 грн. - прострочених відсотків. 28.03.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №902494653 від 27.09.2021 року. 06.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 06/03/24. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №06/03/24 від 06.03.2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №902494653 від 27.09.2021 року в сумі 92492,79 грн. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договорами факторингу. За умовами договору кредитної лінії №902494653 від 27.09.2021 року сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом до 04.12.2021 року включно. Таким чином, у межах строку кредитування за договором кредитної лінії №902494653 від 27.09.2021 року до 04.12.2021 року відповідачка мала, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. Починаючи з 04.12.2021 року за договором кредитної лінії відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», слідує, що станом на 04.12.2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №902494653 від 27.09.2021 року становить 25983,33 грн. Таким чином, судом встановлено, що загальна вартість кредиту за договором кредитної лінії №902494653 від 27.09.2021 року на час закінчення строку дії кредиту становить 25983,33 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за договором кредитної лінії №902494653 від 27.09.2021 року нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідачки кредитної заборгованості, нарахованої в період дії строку кредитування, а саме заборгованості по вказаному договору в сумі 25983,33 грн. Як встановлено судом, відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст. 141 ЦПК України. Позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» суд задовольняє на 28,10%. Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідачки на користь позивача становить 680,69 грн. (2422,40 х 28,10% = 680,69 грн.) Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи наявні: договір №22/02/24-02 про надання правничої допомоги від 22.02.2024 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі адвоката Тараненка А.І. (адвокатське бюро), та ТОВ «Юніт Капітал», в особі директора Хлопкової М.С. (клієнт), відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; довіреність від 22.02.2024 року, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» уповноважує адвоката Тараненка А.І. бути його представником в будь-яких державних та недержавних органах, в тому числі судових установах; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність №4956 Тараненка А.І.; ордер на надання правничої допомоги; додаткова угода №4 від 06.03.2024 року до договору про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача до позовної заяви не додав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а лише в позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме на професійну правничу допомогу. Зважаючи на обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що вимога представником позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. не підтверджена. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial