Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 06.02.2024 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Житловий будинок відповідно до свідоцтва на право особистої власності від 16.03.1989 відноситься до колгоспного двору, головою якого був батько [PERSON] , разом з ним проживала позивачка. Станом на 15.04.1991, окрім батька [PERSON] , у будинку також були зареєстровані йогог діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинковолодіння, позивачка звернулась до Першої шепетівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, однак отримала письмову відмову, з огляду на те, що нею подано не належний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на зазначений будинок спадкодавця та їй рекомендовано звернутися до суду. Інші спадкоємці до нотаріуса не звертались та заяв про прийняття спадщини не подавали. Просить суд визнати за нею право власності\~на житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~ [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . 16.04.2024 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, обґрунтований тим, що житловий будинок в [ADDRESS] відноситься до колгоспного двору, головою якого був батько [PERSON] . Позивачі були членами колгоспного двору, а тому на рівні з батьком є співвласниками даного будинку в рівних частках. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] первісний позов підтримав з підстав, викладених у позові, щодо вирішення зустрічного позову покладається на розсуд суду. Відповідачі за первісним позовом, позивачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в якій просили розгляд справи провести без їх участі, первісний позов визнали, зустрічний позов підтримали. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 14.02.2024\~суд отримав\~інформацію про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача\~ [PERSON] ,\~12.03.2024\~ про\~зареєстроване місце\~проживання відповідачки\~ [PERSON] ,\~21.03.2024\~ про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача\~ [PERSON] 21.03.2024\~суд постановив\~ухвалу про\~відкриття загального\~провадження та\~призначив підготовче\~засідання на\~6.04.2024, витребував у завідувача Першої шепетівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 09.04.2024 до суду надійшла інформація завідувача Першої шепетівської державної нотаріальної контори про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. 16.04.2024 до суду надійшли клопотання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи у їх відсутності. Підготовче засідання відкладено на 25.04.2024 за клопотанням сторони позивача. 16.04.2024 до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. 25.04.2024\~суд постановив\~ухвалу,\~якою зустрічну\~позовну заяву\~прийняв до\~спільного розгляду\~з первісним\~позовом,\~закрив підготовче\~провадження,\~призначив справу\~до судового\~розгляду на\~ 01.05.2024. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що [PERSON] , який померла [INFO] , є батьком сторін. На день його смерті спільно з ним проживала та була зареєстрована [PERSON] . Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Шепетівської районної Ради народних депутатів 16 березня 1989 року - року будинковолодіння [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Згідно записів у погосподарській книзі за 1991-1995 роки у даному господарстві були зареєстровані: спадкодавець [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Будинковолодіння [ADDRESS] \~ складається\~з житлового будинку (А-І), веранди (а), житловою площею 41,7 кв.м, загальною площею 77,5 кв.м., сараю (Б), площею 40,0 кв.м., загальною вартістю 211773,84 грн. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його частку у будинковолодінні, яка складає частину. [PERSON] звернулась до Першої шепетівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, позивачу рекомендовано звернутися до суду для захисту свої спадкових прав. Так в свідоцтві про право особистої власності зазначено, що він є колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , а відповідно до відомостей з погосподарського обліку станом на 01 квітня 1991 року у будинку були зареєстровані також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інші спадкоємці до нотаріуса не звертались та заяв про прийняття спадщини не подавали. Отже станом на час розгляду справи співвласниками будинковолодіння є діти спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , їх частки у власності колгоспного двору є рівними. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбу, про смерть, довідками сільської ради, технічним паспортом будинковолодіння. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справ про спадкування необхідно встановити: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 3 ст.5 ЦК України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127\~ЦК Української РСР 1963 року. Зокрема, згідно з частиною першою\~статті 120 ЦК Української РСР\~майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу\~визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 6 січня 1994 року набрав чинності\~Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з\~ЦК Української РСР\~статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15\~квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що\~Закон Української РСР «Про власність»\~не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини. У пункті 4\~Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були\~\~передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР «Про власність в СРСР», тобто з 1 липня 1990 року. Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування. Такий правовий висновок відображено у постанові Верховного суду від 17.06.2020 року у справі №156/482/17 провадження 61-25814св18. \~ \~ \~ \~За змістом ст.ст.1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки, якщо протягом строку встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї або подано заяву про прийняття спадщини.\~Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, аналіз норм права, що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва. Відповідно до абз. 2-3 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно зі статтею 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думки учасників справи, викладені у позовних заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та повне задоволення зустрічного позову з наступних підстав. З матеріалів справи слідує, що будинковолодіння побудоване на законних підставах і не є самочинним будівництвом. Згідно записів у погосподарських книгах будинок належить до суспільної групи - колгоспний двір. Батько сторін [PERSON] , а також його діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору, який є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку, тобто кожному належить по частині будинковолодіння. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки проживала з ним та була зареєстрована за однією адресою. В порядку та строк встановлений законом звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, з підстав відсутності належного правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке \~підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно, що складає частину будинковолодіння. Право [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були членами колгоспного двору та їм належить по частині будинковолодіння підлягає судовому захисту шляхом визнання за кожним права власності на частину будинковолодіння. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 9\~ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з неправомірними діями відповідачів за первісним та зустрічним позовами, судовий збір покладається на позивачів у сплаченому ними розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial