Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (04060, м. Київ, вул. Ризька, 73-Г, оф. 7/1, ЄДРПОУ 40274286) звернувся до Придніпровського районного суду з\~позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір № 2976440 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику в розмірі 14000 грн. 00 коп. строком на 360 днів шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,9% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2. та 1.4.1. Договору). Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: сума боргу*ставку відсотків*кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору нараховані відсотки, які відповідачем не були погашені. Крім того, у відповідності до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації). Виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто, метод «Факт/факт». Вказують, що станом на 10.10.2023 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 2976440 від 23.02.2022 року. В подальшому 26 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» передала право вимоги за договором № 2976440 від 23.02.2022 року ТОВ «УМ Факторинг» в порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу № 27072023 від 26 липня 2023 року. Відповідно до діючого договору право вимоги, на якому грунтується цей позов, передане позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2023 року. Перерахування кредиту, відповідно до умов договору № 2976440, здійснювався поповненням банківської картки № [NUMBER] компаніє. ТОВ «Універсальні «Платіжні рішення», що має відповідний дозвіл та на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року з ТОВ «Лінеура Україна», про що підтверджується листом від 18.08.2023 року Вих. № 2643_230818145722. Відповідно до Листа від 18.08.2023 року Вих. № 2643-230818145722 вбачається, що відповідачу було перераховано 14100 грн. 00 коп., номер транзакції в системі іРау.ua139898540, номер картки [NUMBER] . Також, зазначають, що враховуючи на те, що відповідач не виконав умови договору № 2976440 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.02.2022 року, позивач застосовує стандартну процентну ставку 1,99% на строк 360 днів. Загальна заборгованість за кредитним договором складає 115112,40 грн. Просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість в розмірі 115112 грн. 00 коп., понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. 22 грудня 2023 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі, призначено судове засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 12 січня 2024 року ухвалою суду зобов`язано АТ «Райффайзен Банк» (код ЄДРПОУ 14305909, 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) надати по рахунку за карткою № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) виписку розширену із зазначенням котрагента за період з 23.02.2022 року по 26.02.2022 року, включно. Зобов`язано ТОВ «Універсальні\~платіжні рішення» (код ЄДРПОУ 37973023, 040080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 45-А) інформацію щодо повного номеру картки № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 28\~березня 2024\~року ухвалою\~суду зобов`язано АТ «Райффайзен Банк» (код ЄДРПОУ 14305909, 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) надати платіжне доручення, де платником було ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (ЄДРПОУ 37973023) про зарахування (дата транзакції) 23.02. 2022 року на карку № 4149510063233631, яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на суму 14100 грн. 00 коп., за реквізитами зазначеними у виписці по картці: Місце - IPAY_CREDIT_VISA1. Представник позивача - адвокат Калачик В.В. в судове засідання не з`явився, надавши через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 23.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір № 2976440 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику в розмірі 14100 грн. 00 коп. строком на 360 днів шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,9% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 1,99 % від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2. та 1.4.1. Договору). Відповідно до Виписки про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 23.02.2022 року по 26.02.2022 року (наданої на запит суду), 23.02.2022 року на рахунок [PERSON] було перераховано 14100 грн. 00 коп. Дані кошти в період з 23.02.2022 по 25.02.2022 року були зняті (безготівковий розрахунок, зняття готівки) Як вбачається з Листа виконавчого директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 178 від 05.03.2024 року, наданої на запит суду, щодо транзакції по картці № [NUMBER] * [NUMBER] (середина картки), проведених 23.02.2021 року через сервіс платежів «iPay.ua» - 23.02.2022 року на картку [NUMBER] було зараховано 14100 грн. 00 коп. (номер платежу 139898540). Також, відповідно до Виписки про рух коштів по рахунку № [NUMBER] (банківська картка № [NUMBER] ) [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за 23.02.2022 року, наданої АТ «Райффайзен Банк», на запит суду, 224.02.2022 року на картку було нараховано (безготівкове зарахування) 14100 грн. 00 коп. Даний факт, також, підтверджується Квитанцією за сплату № 139898540 від 23.02.2022 року «iPay.ua». Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою: сума боргу*ставку відсотків*кількість днів = сума відсотків до сплати. За строк дії договору нараховані відсотки, які відповідачем не були погашені. Крім того, у відповідності до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації). Виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто, метод «Факт/факт». У відповідності до норм ч. 1\~ст.\~13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію". Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В подальшому для здійснення підпису Відповідачу був направлений на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор К 027, у повідомлення, та відповідно Відповідач ввів цей пароль у ITC, чим підтвердив акцептування Договору. Тобто підписання договору № 2976460 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Договору та отриманням кредиту. Окрім того, замовлені кошти були переказані на рахунок Відповідача, зазначений останнім у Кредитному договорі - п.2.1. Кошти були витрачені Відповідачем, тому він в тому числі своїми діями підтвердив факт укладення договору. Відповідно до п. 1.3. Договору, тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 14100 грн. 00 коп. Строк кредиту 360 днів. За умовами кредитного договору існує два види процентної ставки: стандартна процентна ставка 1,99% вдень та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору - п. 1.4.1 Договору. Відповідно до п. 1.4.2. Договору, знижена процентна ставка становить 0,90 % в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 25.03.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник програми лояльності отримає від ТОВ індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою за вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору № 2976440 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.02.2022, позивач застосовує стандартну процентну ставку -1,99 % на строк 360 днів. В судовому засіданні встановлено, що станом на 10.10.2023 року [PERSON] борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 2976440 від 23.02.2022 року. Встановлено, що 26 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» передала право вимоги за договором № 2976440 від 23.02.2022 року ТОВ «УМ Факторинг» в порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу № 27072023 від 26 липня 2023 року. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 1 від 26.07.2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» на виконання Договору факторингу № 27072023 від 26 липня 2023 передало ТОВ «УМ Факторинг» право вимоги до [PERSON] (номер кредитного договору 2976460, дата кредитного договору 23.02.2022). Згідно ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідачем не спростовано наявність вказаної заборгованості, а так само не надано в розпорядження суду контррозрахунку заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що Товариство зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 115112 грн. 40 коп., з яких 14100 грн. 00 коп. сума кредиту; 101012 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками за 360 днів користування кредитом. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України\~визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В\~ст. 530 ЦК України\~вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 514 цього Кодексу\~визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). А тому, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 2976460 в розмірі 115112 грн. 00 коп. підлягає задоволенню. Відносно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано: Договір про надання правової допомоги № 18/09/Юр від 18.09.2023 року, укладений між адвокатом Судейкіною Іриною Володимирівною та ТОВ «УМ Факторинг». Акт приймання-передачі наданих послуг № 109 до Договору № 18/09/Юр про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року від 25 вересня 2023 року. Платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті), відповідно до якої ТОВ «УМ Факторинг» сплатило [PERSON] 4000 грн. 00 коп. (призначення платежу: згідно Акту приймання-передачі наданих послуг 24 вересня 2023 року № 109 до Договору № 18/09/Юр про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року). У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд враховує, що відповідачем не доведено неспівмірності витрат на правову допомогу та не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат. Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги та стягненню з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. Також, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved