Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

24.05.2021р. ПАТ «Страхова Група ТАС» звернулося до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 15289,35 грн. та судові витрати у розмірі 2 270 грн. Свої позовні вимоги ПАТ «Страхова Група ТАС» обґрунтовувало тим, що 17,03.2017р. між ПАТ «Страхова Група ТАС» та ТОВ УЛФ ФІНАНС було укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту №505275: транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . 27.12.2018 р. о 07 год. 37 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , по автошляху АД Н-11, 108 км., в Софіївському районі Дніпропетровської області, не була уважною, при виборі безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, рухаючись у неконтрольованому заносі, виїхала на смугу для зустрічного руху та допустила зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . Транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2019р. справа №215/82/19 [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] була застрахована за договором-полісом ОСЦПВВНТЗ № АК82344007 в АТ СК «КРАЇНА». Розрахунок непокритих збитків, які підлягають стягненню з відповідача визначено наступним чином: 63737,61 грн.(сума страхового відшкодування потерпілому) - 48 448,26 грн. (покрита сума збитків договір-поліс АК82344007 в АТ СК «КРАЇНА») =15 289,35 грн. На підставі вищезазначеного позивач просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 15 289,35 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 06.09.2021 цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Квятковським Я.А. та призначено судове засідання на 06.12.2021 р., в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.12.2021 розгляд справи відкладено на 16.02.2022. 16.02.2022 справу знято з розгляду на 11.04.2022. 22.02.2022 відповідач [PERSON] подала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає. Вказує, що на момент ДТП її цивільно-правова відповідальність була застрахована договором-полісом ОСЦПВВНТЗ № АК82344007 в АТ СК «КРАЇНА». Сума страхового відшкодування потерпілому була визначена у розмірі 63 737,61 грн., однак фактично АТ СК «КРАЇНА» відшкодувало збитки у розмірі 48 448,35 грн. Договір-поліс ОСЦПВВНТЗ № АК82344007 було укладено між нею та АТ СК «КРАЇНА» після набрання чинності розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.12.2015 №3470, яким установлені розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 грн. на одного потерпілого. Позивач та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» погодились на розмір страхової виплати з боку АТ СК «КРАЇНА» та не наполягали на проведенні незалежної експертизи і не оскаржували дії останнього в суді. Тому вважає, що належним відповідачем у даному випадку повинна бути АТ СК «КРАЇНА», адже ліміт відповідальності страхової компанії в даному випадку вичерпаний не був. Крім того, вказує, що позивач не є потерпілим в розумінні діючого законодавства, внаслідок чого останній фактично не має права на звернення до суду з вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, так як його права ні яким чином не порушенні. Просила залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (на стороні відповідача) АТ СК «КРАЇНА» та відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 11.04.2022 залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - АТ СК «КРАЇНА» та відкладено розгляд справи на 03.06.2022. 03.06.2022 розгляд справи відкладено на 25.07.2022. 25.07.2022 розгляд справи відкладено на 14.09.2022. 14.09.2022 розгляд справи відкладено на 10.11.2022. Ухвалою суду від 10.11.2022 визнано обов`язковою явку відповідача. Розгляд справи відкладено на 23.12.2022. 23.12.2022 розгляд справи відкладено на 10.02.2023. 10.02.2023 справу знято з розгляду на 30.03.2023. 30.03.2023 розгляд справи відкладено на 02.05.2023. 02.05.2023 розгляд справи відкладено на 01.06.2023. 26.05.2023 на адресу суду надійшли пояснення представника третьої особи - АТ СК «КРАЇНА», в яких останній вказує, що 04.02.2018 АТ СК «КРАЇНА» від позивача отримало заяву про відшкодування шкоди. Згідно поданої заяви про виплату страхового відшкодування, здійснено страхове відшкодування позивачу, у розмірі 62 955,69 грн., в якості відшкодування шкоди, в порядку суброгації, згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України. Правила відшкодування шкоди, заподіяної 3-й особі, встановлені в ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 22.1 У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, Страховик АТ СК «КРАЇНА» за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Згідно ст. 29, п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. АТ СК «КРАЇНА» було здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в сумі 49 448,26 грн. 25.02.2019 АТ СК «КРАЇНА» було складено страховий акт №07/52397/3.2.29, згідно якого здійснено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 48 448,26 грн. (49 448,26 грн. (вартість відновлювального ремонту, з коефіцієнтом фізичного зносу) - 1 000 грн. (франшиза). 01.06.2023 відповідач [PERSON] подала на адресу суду відповідь на пояснення третьої особи, згідно яких заперечувала щодо позову в повному обсязі. 01.06.2023 справу знято з розгляду на 04.07.2023. 04.07.2023 по справі оголошено перерву до 31.08.2023. 31.08.2023 по справі оголошено перерву до 22.09.2023 22.09.2023 по справі оголошено перерву до 31.10.2023. 31.10.2023 по справі оголошено перерву до 04.12.2023. 04.12.2023 по справі оголошено перерву до 22.01.2024. Ухвалою суду від 22.01.2024 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, по справі оголошено перерву до 12.02.2024. Ухвалою суду від 12.02.2024 часткового задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 22.022024 виправлено описку в ухвалі суду від 12.02.2024. Ухвалою суду від 14.03.2024 відновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 19.03.2024. Ухвалою суду від 19.03.2024 часткового задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 25.03.2024 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про відмову від проведення експертизи. Ухвалою суду від 26.03.2024 відновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 24.04.2024 Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав на адресу суду письмові пояснення та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2019 у справі №215/82/19 відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а.с. 4. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, 27.12.2018 р. о 07:37 хв. [PERSON] керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , по автошляху АД Н-11, 108 км., в Софіївському районі Дніпропетровської області, не була уважною, при виборі безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, рухаючись у неконтрольованому заносі, виїхала на смугу для зустрічного руху та допустила зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, в результаті чого порушено п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України. Транспорті засоби отримали механічні пошкодження, заподіяного матеріальні збитки. Станом на час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» згідно полісу № АК8234007, а.с. 5. Згідно договору від 17.03.2017 року, укладеного між позивачем та ТОВ «УЛФ ФІНАНС», застраховано майнові інтереси ТОВ «УЛФ ФІНАНС», пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . Страхова сума відшкодування - 305 000 грн, а.с. 6-8, 9, 10, 11-13, 14. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску, належить ТОВ «УЛФ ФІНАНС», а.с. 17-18. 27.12.2018 року представник ТОВ "УЛФ Фінанс" звернувся до позивача із заявою про настання страхової події з участю відповідача, а.с. 15-16. Згідно акта від 04.01.2019 року, який підписаний страхувальником та представником страховика, в ході огляду транспортного засобу Volkswagen Polo встановлено пошкодження ліхтарів, бампера, крил, покрилків, рамки радіатора, геометрії кузова та ін., а.с. 19-20. Згідно рахунку №С0000002190 від 04.01.2019 року, вартість ремонтних робіт та матеріалів щодо пошкодженого автомобіля «Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , склала 62 955,69 грн., а.с. 21. За змістом страхових актів №2079В/01/2019 від 21.01.2019 та № 12719В/01/2019 від 09.04.2019 та розрахунків страхового відшкодування, позивач визначено суми відшкодування - 62 955,69 грн. та 781,92 грн., які було сплачено позивачем на користь власника автомобіля для здійснення ремонта, а.с. 22-25. Згідно платіжного доручення №3311 від 25.02.2019 року АТ «СК «КРАЇНА» перерахувало на рахунок АТ «СГ «ТАС» 48 448,26 грн. із призначенням платежу: «регрес за [PERSON] , справа №20675/01/2018/90 стр/а №07/52397/3.2.29 від 25.02.19р., без ПДВ», а.с. 26. Оцінка суду. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визначено: відповідно до п. 5 примусове виконання обов`язку в натурі; відповідно до п. 8 відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, ст.82 ЦПК. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 16 ЗУ «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.ст. 980, 988, 990 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до положень ст.ст. 1, 4 ЗУ «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування наземного транспорту (крім залізничного) (ст.ст. 5, 6 Закону України «Про страхування»). Статтею 9 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Статтею 27 ЗУ «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення встановлені в ст. 993 ЦК України згідно якої, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст.ст. 3, 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст.ст. 6, 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст.ст. 22, 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Ст.ст. 29,37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування та обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності мають різні правила нарахування. У першому випадку відшкодовуються прямі збитки у розмірі сум необхідних для відновлення ТЗ без урахування коефіцієнту фізичного зносу, а у другому випадку відшкодуванню підлягає оцінена шкода, розмір якої зменшується на коефіцієнт фізичного зносу, тобто страховик забезпеченого транспортного засобу, водій якого став винуватцем ДТП, виплачує на користь страховика потерпілої особи страхове відшкодування відповідно до положень ЗУ«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Позивачем доведено укладання з потерпілим договору добровільного страхування наземного транспорту, вину відповідача у вчиненні ДТП, суму відшкодування на відновлення пошкодженого ТЗ «Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , яка була фактично сплачена позивачем, та розмір отриманої від страховика відповідача страхової виплати, якого не було достатньо для відновлення автомобіля після ДТП з участю відповідача . При цьому, суд зазначає, що відповідач під час судового розгляду справи відмовилась від проведення судової експертизи щодо визначення розміру завданої шкоди. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача шкоди в розмірі 15289,35 грн. (63737,61 -48448,26=15289,35), з метою захисту майнових прав сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами слід вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 2 270 грн з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved