Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

04.03.2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] (далі\~по тексту\~ відповідачка)\~про стягнення\~заборгованості за кредитним договором (а.с.1-3). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі № 495/1833/23 за позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до судового розгляду (а.с.33-34). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21.09.2019 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту CCNG-500836486 на суму 99 250, 0 грн. на строк 24 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 17.99% річних, відповідачці ці кошти були перераховані безготівковим шляхом. У зв`язку з порушенням відповідачкою умов договору та невиконання грошового зобов`язання, у останньої станом на 20.12.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 79 259,97 грн. 20.12.2021року між АТ «Альфа-Банком» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором відповідачки і таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з цього часу набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором. Невиконання відповідачкою зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суду із відповідним позовом. 22.03.2024 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Монатко Д.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог у\~повному обсязі,\~з підстав,\~викладених у\~його відзиві.\~Зазначив,\~що позивачем\~не доведено\~наявності у\~нього права\~вимоги до\~відповідачки за\~вищевказаним кредитним\~договором та\~не доведено\~порушення цього\~кредитного договору.Не надано до суду доказів направлення ані Фактором ані Клієнтом письмового повідомлення відповідачці про відступлення права грошової вимоги Факторові з грошовою вимогою. Таким, чином, дана обставина вказує на відсутність з боку позивача вчинення вказаних законом або договором обов`язків та як наслідок на необізнаність відповідачки про заміну її кредитора у зобов`язанні, перед яким у неї б виникали певні грошові зобов`язання. Також, позивач надає в якості доказу існування кредитних відносин з відповідачкою оферту на укладення угоди про надання кредиту, яка в свою чергу є лише пропозицією на укладання договору, тоді як підтвердженням укладення кредитного договору мало б бути акцепт пропозиції укладення такого кредитного договору, який позивачем не наданий, а отже і відсутнє підтвердження договірних відносин. Крім цього, позивач надає паспорт споживчого кредиту за підписом відповідачки, проте у даному паспорті не вказано до якого кредитного договору він надається, більш того, він взагалі містить інформацію відміну від оферти на укладення угоди про надання кредиту (а.с.73-75). 02.04.2024 року від представника позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Наваренко В.Г. до суду надійшла відповідь на відзив, згідно із якою представник позивача зазначив, що доводи представника відповідачки є безпідставними та необгрунтованими, з наступних підстав. Відсутність (наявність ) повідомлення про заміну кредитора жодним чином не спростовує факту наявності боргу відповідачки та обовязку повернення коштів. Відповідпачкою власноручним підписом підтверджено, що на її ферту АТ «Альфа Банк» надано акцепту, було видано кредитні кошти у розмірі згідно оферти відповідачки. Ззаначив, що кредитий договір було укладено між АТ «Альфа Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою згідно із її офертою. Посилання представника відповідача про відсутність акцепту зі сторони АТ «Альфа Банк» на укладення кредитного договору (не доведеність позивача, який саме кредитний договір на яких умовах укладено) є безпідставним та неогрунтованим. Просив позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задовольнити у повному обсязі (а.с.82-84). 30.04.2024 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Монатко Д.С. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого, він вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, докази які ним надаються є суперечливими, протирічливими і такими що викликають сумніви в їх належності для можливості задоволення судом позовних вимог. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог і при прийняті рішення взяти до уваги усі надані ним заперечення, викладені як у відзиві на позов так і в цих запереченнях (а.с.92-93). У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не з`явився, але подав до суду заву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с.90). У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, але її представник адвокат Монатко Д.С. подав до суду заяву про розгляд справи без участі, згідно із якою просив розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях (а.с.96-97). Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, відзив на неї, відпоідь на відзив, а також заперечення на відповідь на відзив, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, за твердженням позивача, 21.09.2019 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту CCNG-500836486 на суму 99 250, 0 грн. на строк 24 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 17.99% річних, відповідачці ці кошти були перераховані безготівковим шляхом. У зв`язку з порушенням відповідачкою умов договору та невиконання грошового зобов`язання, у останньої станом на 20.12.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 79 259,97 грн. 20.12.2021року між АТ «Альфа-Банком» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором відповідачки і таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з цього часу набуло статусу кредитора за вищевказаним кредитним договором. Невиконання відповідачкою зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суду із відповідним позовом. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі\~досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти: 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою с 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови встановлені однією із сторін у формулярах\~або інших\~стандартних формах, який бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Кредитний договір, навіть, якщо він укладається у формі договору приєднання, повинен мати обов`язкові умови: розмір та умови кредитування - інакше будь-яка форма такого договору є нікчемною. Відповідно до ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Згідно із ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює\~юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Позивач надає разом з позовом договір факторингу № 4 від 20.12.2021 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк»(клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (фактор), відповідно до якого останній має набути права вимоги за кредитним договорами до боржників кредитором яких був АТ «Альфа-Банк». Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактору письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до п. 5.4.6 Договору факторингу, зазначено, що Клієнт протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання переходу права, готує та направляє письмові повідомлення Боржникам про відступлення Фактору право вимоги, підготовлені за формою згідно Додатку № 4 до цього Договору. Клієнт протягом 30-ти днів надає Фактору документи, що підтверджують здійснення даного відправлення. Відповідно до ч.1 ,2 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Між тим, позивачем не надано до суду доказів направлення письмового повідомлення відповідачці про відступлення права грошової вимоги, що свідчить на відсутність з боку позивача вчинення вказаних законом або договором обов`язків та на необізнаність відповідачки про заміну її кредитора у зобов`язанні. Крім того, надана оферта, в якості доказу існування кредитних відносин з відповідачкою на укладення угоди про надання кредиту, є лише пропозицією на укладання договору, оскільки підтвердженням укладення кредитного договору повинен бути акцепт пропозиції укладення такого кредитного договору, який відсутній. Паспорт споживчого кредиту не містить інформації на укладення угоди про надання кредиту, тому що вказано, що загальна вартість кредиту становить 18 785 грн., тоді як в оферті сума кредиту вказана 99 250, 00 грн.; строк кредитування становить 12 місяців, тоді як в оферті 24 місяці; зазначена реальна процентна річна ставка 24%, а в нижній частині вказано 52,25 %, тоді як в оферті 17.99%. Таким чином, позивачем не доведено який саме кредитний договір було укладено та підписано вдповідачкою та на яких саме умовах. Відсутні докази передачі кредитором реєстру боржників за кредитним договором відповідачки, а отже позивачем не отримано право грошової вимоги до відповідачки. Також, розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором є необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено з якого часу у відповідачки почалось порушення грошового зобов`язання, не зазначено про внесення відповідачкою платежів за договором, яким чином нарахована заборгованість та за яким принципом/формулою/арифметичним розрахунком. Розрахунок заборгованості відповідачки, це фактично документ, що виконаний в односторонньому порядку позивачем, а тому не може бути підставою для стягнення відповідних сум з відповідачки. Оферта була викладена у паперовому вигляді, то й відповідно Акцепт на цю Оферту мав бути наданий також в паперовому вигляді, де були б зазначенні усі суттєві умови, які погодженні сторонами та які мала виконувати відповідачка. З оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501144516 від 21.05.2019 року, у пункті 1 вбачається, що позичальником під час користування кредитом запропоновано Банку надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені договором, за надання яких встановлюється комісійна винагорода за обслуговування кредиту 1.90 % від суми кредиту, зазначеної в оферті. При цьому, зазначено що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки за подальшим зарахуванням на рахунки банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщенні на сайті Банку. Проте, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідачу з цими тарифами. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019р. по справі 342/180/17. Крім цього, згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Згідно з ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачиться на користь споживача. Згідно з частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. У постанові Верховного Суду від 16.08.2023р. у справі № 176/1445/22 було зроблено висновок, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично НЕ є рівними. Таким чином, враховуючи вищеаведене та налізуючи діюче законодавство, суд дійшов до висновку про недоведність відповідачці не доведені усіх суттєвих умов кредиту. Тарифи, які розміщенні на сайті Банку, розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведенні до їх відома в належному порядку, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці тарифи та умови, а не інші. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про не обґрунтованість та недоведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим такий позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed