Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 07.11.2020 року між\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»\~та [PERSON] , згідно з умовами якого відповідач отримав 15\~000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №2090214) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений Відповідачем 07.12.2020 року (Копії додаються). ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору №2090214 від 07.11.2020 року Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. п. 7.1. Кредитного договору № 2090214 від 07.11.2020 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Копія довідки про ідентифікацію додається). Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням №32495219 від 07.11.2020 року. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 07.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №64- МЛ від 11.03.2021 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №2090214 від 07.11.2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та (Копія Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11.03.2021 року додається). Варто зазначити, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №2090214 від 07.11.2020 року, було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11.03.2021 року. За період з 10.03.2021 р. по 10.05.2021 р. (включно) складає 53\~906,80 грн., відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором. З них: - Прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12\~150,00 грн.; - Прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 40\~706,80 грн.; - Прострочена заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1\~050,00 грн. На адресу Позивача було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №20585902/1 від 10.05.2021 року та надано термін для добровільного врегулювання Позивачем зобов`язання. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх договірних обов`язків, у останнього виникла заборгованість в сумі 53\~906,80 грн.. Крім того, просив стягнути з відповідача 2684, 00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просив розглядати справу у його відсутності задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме через офіційний портал "Судова влада України" веб-сторінку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав, а тому суд, відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд\~розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 листопада 2020 р. між\~ТОВ «Мілоан» [PERSON] укладено Кредитний договір № 2090214, відповідно до якого відповідач отримав кредит\~в сумі 15 000, 00 грн., зі сплатою процентів, строком на 30 днів до 07 грудня 2020 року. Пунктами 1.5.1 встановлено розмір комісії; пунктом 1.5.2 визначено проценти за користування кредитом, а п. 1.6. визначено стандартну (базову) ставку за користування кредитом в розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Пунктом 2.3. договору передбачено умови пролонгації, у т. ч. на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1), згідно із якими позичальник може збільшити строк кредитування на 3, 7 та 15 днів. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплати комісії за продовженя кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту. Згідно із п. 4.1., у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4. цього Договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладанням цих угод, зобов`язаний сплатити на користо ТОВ пеню у розмірі 0,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержавного Позичальником за цим Договром. Згідно з п. 6.1 кредитного договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі\~ТОВ «Мілоан». Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитних договорів або інформація з посиланням на них є пропозицією\~ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення\~ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається\~ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником\~ТОВ «Мілоан» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору). За змістом п. 6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію\~ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг)\~ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті\~ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив\~ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана\~ТОВ «Мілоан», в т. ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг)\~ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті\~ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення\~ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню\~ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитних договорів, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Кредитний договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Згідно з п. 7.1 кредитний договір, що складається з Правил та індивідуальної частини набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізнішедати, встановленої п. 1.4 договору. Відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору №2090214 від 07.11.2020 року заборгованість відповідача за вказаним договором мала бути сплачена 07.12.2020 року в розмірі 20\~010,00 грн. з яких: 15 000,00 грн. сума кредиту за договором, 3\~960,00 грн. проценти за користування кредитом, 1 050,00 грн. -комісія. Факт отримання кредитних коштів в сумі 15 000,00 грн. відповідачем підтверджується платіжним дорученням 32495219\~від 07.11.2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи. 11 березня 2021 року між\~ТОВ «Мілоан»\~та\~ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»\~укладено Договір факторингу № 64-МЛ, відповідно до умов якого\~ТОВ «Мілоан»\~відступило\~ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»\~ (новий кредитор) право грошової вимоги, в тому числі, до позичальника, за договором про Кредитним договором №2090214 від 07.11.2020 року, що укладений між\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] . З наданого позивачем Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог №64-МЛ від 11.03.2021, вбачається, що станом на час звернення до суду відповідач має заборгованість перед позивачем за Кредитним договором № 2090214 від 07.11.2020 року в сумі 53\~906,80 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 12\~150,00 грн., заборгованості за процентами 40\~706,80 грн. грн., заборгованість з комісії 1\~050,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1\~ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2\~ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив\~Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний кредитний договір позики, розміщений на веб-сайті miloan.ua, шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J52785, надісланим кредитором 07.11.2020 року у смс-повідомленні засобом зв`язку за номером телефону, який вказаний у довідці\~ТОВ «Мілоан»\~про ідентифікацію, копію якої долучено до позовної заяви. Такі дії сторін свідчать про укладення договору з дотриманням встановленої\~Законом України "Про електронну комерцію"\~форми правочину. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит\~та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526,\~629 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. Водночас, суд не погоджується із заявленою позивачем до стягнення з відповідача сумою заборгованості останнього у розмірі 53\~906,80 грн. з таких підстав. Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору про Кредит № 2090214 від 07.11.2020 року,\~кредит\~надається строком на 30 днів з 07.11.2020 року (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 07.12.2020 року. Відповідно до п. 2.3.1 Кредитного договору № 2090214 від 07.11.2020 року позичальник має право на продовження строку кредитування/повернення на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовженя строку користування Кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну чатску Заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовженя кредиту: 3 дні 3 % від поточного залишку кредиту, 7 днів відповідно 5% та 15 днів відповідно 10%. Однак, в порядку ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. п. 4.1, 4.2 договору про Кредитний договір №2090214. Крім того, наведені умови кредитного договору є суперечливими, оскільки пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит\~та проценти за користування кредитом 07.12.2020 року, але не вказано іншої умови, зокрема, «або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1. цього договору». Таким чином, за умовами Кредитного договору №2090214 від 07.11.2020 року сторони погодили строк його дії до 07.12.2020 року, тому саме із зазначеної дати, кредитодавець\~ТОВ «Мілоан»\~не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020\~року у справі № 912/1120/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4\~статті 263 ЦПК України). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з\~ст. 1050 ЦК України. Стороною позивача, не надано доказу щодо розрахунку заборгованості по простроченим відсоткам. Що позбавляє можливості суду провести необхідні розрахунки. Відтак, суд вважає безпідставним вимоги щодо стягнення процентів, із зазначеним періодом заборгованості (10.03.2021 по 10.05.2021). Разом з цим частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(ч. 1\~ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом - 3 % річних або договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої\~статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя\~статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2\~ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних. Позивач же в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру, визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог. Щодо вимоги\~ТОВ «Кредит-Капітал»\~про стягнення з відповідача заборгованості з комісії у розмірі 1\~050,00 грн., то суд зазначає, що Згідно п. 1.5.1 Кредитного договору зазначено, що комісія за надання кредиту 1050 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, бо стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням\~статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема за надання кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь\~ТОВ «Мілоан», що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1050,00 грн. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором № 2090214 від 07 листопада 2020\~року у розмірі 12\~150,00 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту 12\~150,00 грн., у стягненні заборгованість за відсотками 40\~706,80 грн., у стягненні комісії у сумі 1050,00 грн. - відмовити. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 604,94 грн.

Outcome: partial