Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлокомцентр" (далі - ТОВ "Житлокомцентр") звернулось до суду із вказаним позовом в якому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком за період з 01 березня 2021 року по 29 лютого 2024 року за адресою: [ADDRESS] у розмірі 10522,20 грн., суму індексу інфляції у розмірі 1173,22 грн., 3 % річних у розмірі 260,61 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно договору від 22 грудня 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та ТОВ "Житлокомцентр" останнього було визначено управителем даного будинку з 01 січня 2019 року по теперішній час. Вказаний договір щороку продовжується відповідно до п.38 договору, оскільки сторонами за місяць до закінчення його дії не заявлено письмову вимогу про відмову в нього. Відповідно до умов договору позивач зобов?язаний надавати своєчасно житлово-комунальні послуги для забезпечення потреб мешканців, вимагати своєчасно і в повному обсязі оплати наданих послуг і отримувати плату від споживачів за надані послуги. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є співвласником вказаної квартири. Відповідач [PERSON] зареєстрований за іншою адресою, але також є співвласником вказаної квартири, у зв`язку із чим останні є споживачами послуг наданих багатоквартирному будинку та на них покладається обов`язок по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком. У період з 01 березня 2021 року по 29 лютого 2024 року ТОВ "Житлокомцентр" надавав послуги з управління багатоквартирного будинку, але відповідачі не сплачували послуги у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 березня 2024 року становить 10522,20 грн., яка до теперішнього часу не сплачена відповідачами. Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] надіслано копію позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження, відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляв. Відповідачу [PERSON] надіслано копію позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження, які повернуті на адресу суду з відміткою "адресат відмовився". Відзив не надано, заяв із запереченнями проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін також не надано. Відповідно до п.3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі по справі повідомлені належним чином про cудовий розгляд даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду надано ним не було. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки сторонами не надано клопотань про розгляд справи з викликом сторін, справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1993 року, виданого Виробничим об`єднанням "Кривбасруда" ШУ "Октябрське" на підставі розпорядження від 17 листопада 1993 року № 565, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 19 серпня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 866 від 19 серпня 1994 року (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 28 жовтня 2019 року Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1148 від 28 жовтня 2019 року (а.с.14). [PERSON] змінив прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, що видане 11 жовтня 2016 року Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 25 від 11 жовтня 2016 року (а.с.15). Згідно Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 22 грудня 2018 року, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що ТОВ "Житлокомцентр" визначено управителем вказаного будинку (а.с.17-20). За умовами вказаного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послуги з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Згідно п.37-38 вказаного Договору, цей договір набирає чинності з 01 січня 2019 року та укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік. Уповноваженою особою співвласників вказаного будинку передано ТОВ "Житлокомцентр" технічний паспорт на будинок [ADDRESS] , що підтверджується Актом приймання передачі технічної документації на будинок (а.с.24). Також, Уповноваженою особою співвласників будинку [ADDRESS] підписано кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.22). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: послуги з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно ч.1 ст.11, ч.1 ст.12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до вимог ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. Статтею 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.. Так, судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] та повинні утримувати своє майно і тому є споживачами послуг з управління багатоквартирного будинку та суб`єктами, які мають здійснювати оплату за надані послуги. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТОВ "Житлокмоцентр" належним чином виконувало свої зобов`язання з утримання будинку відповідачів, однак відповідачами зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Відповідачі, як споживачі послуг з утримання будинку не здійснювали своєчасно та в повному обсязі оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Як встановлено судом з наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачами, борг по оплаті за послугу з управління багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] за період з березня 2021 року по лютий 2024 року становить 10522,20 грн. (а.с.8). Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідачів підлягають стягненню 3% річних у розмірі 260,61 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1173,22 грн., які нараховані за період з 01 березня 2021 року по 21 лютого 2022 року та за січень і лютий 2024 року (а.с.9-10). З огляду на положення п.п.2 п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, а отже позов подано в межах строку позовної давності. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 грн. на користь позивача, а саме по 1514 грн. з кожного (3028 грн. / 2).

Outcome: approved