Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

01 травня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, в якій заінтересованою особою зазначено Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. від 01 травня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 16). У поданій\~заяві [PERSON] \~просить суд\~встановити факт смерті, що має юридичне значення, а саме факт смерті її дідуся громадянина України [PERSON] , 1930 року народження, місце народження: м. Макіївка Донецької області, який помер від хронічного сердечно-судинно недостатності 05.02.2024р., у віці 94 років. На час смерті [PERSON] перебував у окупованому місті Єнакієво Донецької області. В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що її дід [PERSON] , 1930 р.н., проживав у окупованому місті Макіївка Донецької області за адресою: [ADDRESS] . 05.02.2024р. у віці 94 роки її дідусь помер, причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність. За відсутності лікарського свідоцтва українського зразка про смерть (за формою № 106/о), відповідно до вимог чинного законодавства України, орган державної реєстрації актів цивільного стану (надалі - РАЦС) не має підстав для державної реєстрації смерті [PERSON] та, відповідно, видачі свідоцтва про смерть (ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Таким чином, єдиним шляхом отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України та захисту прав родичів і спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт смерті [PERSON] підтверджується наступними документами: свідоцтвом про смерть, виданим на тимчасово окупованій території у м. Єнакієво Донецької області т.зв. «ДНР» (ДНР № [NUMBER] від 02.04.2024р.); фотографії захоронення померлого [PERSON] У населених пунктах Макіївського району та Єнакіївського району Донецької області органи державної влади не здійснюють своїх повноважень, про що свідчить перелік про розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» від 07.11.2014р. № 1085. Заявниця [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, без фіксації технічними засобами. Заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Додатково повідомила, що свідоцтво про смерть їй було направлено сестрою на телеграм канал (а.с. 18). Представник Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся (а.с. 17). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , 1930 року народження. Родинні відносини\~підтверджуються свідоцтвом\~про народження\~ [PERSON] серії\~ [NUMBER] ,\~виданим 12\~грудня 1957\~року Відділом\~бюро ЗАГС\~при Ясинівській\~селищній Раді,\~актовий запис\~№ 201\~від 12\~грудня 1957\~року,\~де матір`ю\~ [PERSON] є\~ [PERSON] ,\~а батьком\~ [PERSON] \~та свідоцтвом\~про народження\~ [PERSON] \~серії [NUMBER] ,\~виданим 03\~лютого 2023\~року Амур-Нижньодніпровським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Дніпропетровського\~міського управління\~юстиції,\~де матір`ю\~заявниці зазначена\~ [PERSON] ,\~а батьком\~ [PERSON] ,\~актовий запис\~№ 1771\~від 18\~жовтня 1989\~року (а.с. 19 - 20). [PERSON] , 1930 року народження, народився в місті Макіївка Донецької області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] ,\~виданого Кіровським\~РВ Макіївського\~МУ УМВС\~України в\~Донецькій області\~09\~січня 2001\~року,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] (а.с. 9 - 10). 04 березня 2016 року заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 04 березня 2016 року, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 114 (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] , у віці 94 роки, в місті Єнакієво Донецької області. Факт смерті було зафіксовано на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно відділом РАЦС Єнакіївського міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки 02 квітня 2024 року, актовий запис № 235 (а.с. 11). У відповідності до вимог ч. 5 ст. 100 ЦПК України оригінали електронних доказів з ініціативи суду перевірені під час розгляду справи. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть згідно з вимогами чинного законодавства України та оформлення спадкових прав після смерті дідуся. Суд вважає вимоги заяви підлягаючими задоволенню, виходячи з такого. У населених пунктах Макіївського району та Єнакіївського району Донецької області органи державної влади не здійснюють своїх повноважень, про що свідчить перелік про розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» від 07.11.2014р. № 1085. Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України спільно з Міністерством цифрової трансформації України запущено цифрову платформу, де в режимі реального часу відображаються території, які є тимчасово окупованими, а також тими, що знаходяться в оточенні (блокуванні) та на яких ведуться активні бойові дії за посиланням - https://groshi.edopomoga.gov.ua/. Таким чином, місце смерті діда заявниці (м. Єнакієво) є територією, що не підконтрольна державній владі України. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, параграф 45), ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, §142). Таким чином, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території істотно обмежені. Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (ч. 3 ст. 17 Закону). За заявами громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Одночасно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-УІІ від 20.10.2014р. передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (за формою № 106/о) або фельдшерська довідка про смерть (за формою № 106-1/о) та інше, що видаються закладами охорони здоров`я. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно відділом РАЦС Єнакіївського міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки 02 квітня 2024 року, тобто на тимчасово окупованій території України, підтверджує той факт, що [PERSON] , 1930 року народження, помер [INFO] . Відповідно до п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз`яснень п. 13 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з п. 18 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. Згідно п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно з ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно з ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За викладених обставин, суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , 1930 року народження, який народився в місті Макіївка Донецької області, мав паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Кіровським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 09 січня 2001 року, РНОКПП: [NUMBER] , який помер [INFO] , у віці 94 роки, у м. Єнакієво Донецької області, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25 травня 1998 року) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved