Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

07 лютого 2024 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 27 січня 2023 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через втрату розуміння один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різні характери та відсутність довіри. Ведення між ними спільного господарства припинено, проживають окремо. Подружні відносини між ними припинені. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Драгун А.С. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 27.03.2024 року представник позивача - адвокат Драгун А.С. подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення у справі не заперечують. В судові засідання 27 березня 2024 року та 30 квітня 2024 року відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці суду. Крім того, викликався за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, однак конверти з судовими повістками повернулись до суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; \~відповідач не\~подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що\~шлюб\~між\~сторонами\~зареєстровано\~27 січня 2023 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 5 та повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14, 19). Від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через втрату розуміння один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різні характери та відсутність довіри. Ведення між ними спільного господарства припинено, проживають окремо. Подружні відносини між ними припинені. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. Судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, оскільки сторонами таких вимог не заявлялось. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач виявила бажання змінити прізвище після розірвання шлюбу, то суд вважає за необхідне змінити після розірвання шлюбу її прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 968,96 гривень судового збору. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 2000 гривень витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатми розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до пункту 4.2 Договору №04/24 від 23.01.2024 року про надання правової (правничої) допомоги позивач та його представник - адвокат Драгун А.С. погодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 2000 гривень. Отже розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: позовна заява з додатками, заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, всі копії документів завірені представником позивача, квитанція від 23 січня 2024 року до прибуткового касового рдера №04/24 підтверджує сплату [PERSON] суми 2000 гривень. Також Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору №04/24 від 23.01.2024 року про надання правової (правничої) допомоги підтверджується, що представником підготовлено позовну заяву про розірвання шлюбу, та вартість даної послуги становить 2000 гривень. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень є реальними та підтвердженими матеріалами справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved