Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просять стягнути із відповідача заборгованість за Договором №198299-КС-002 про надання кредиту від 30.06.2021 року, що становить 20 291,04 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9720,90 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 10570,14 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.06.2021 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 198299-КС-002 про надання кредиту (Далі - Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 30.06.2021 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 471228-КС-001 про надання кредиту. 30.06.2021 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу [PERSON] ,, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7277, на номер телефону 380(96)109-64-08 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 30.06.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір №198299-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.86295 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №198299-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №198299-КС-002 Позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №198299-КС-002 на загальну суму 5 468,25 грн.. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 12.02.2024 року утворилась заборгованість за Договором №198299-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 20291 грн. 04 коп.. Ухвалою судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду також витребувано у АТ «Ощад Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме:чи випускалася банківська карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 30.06.2021 року по 12.02.2024 року включно. 23.04.2024 року на адресу суду надійшла інформація з АТ «Державний ощадний Банк України», відповідно до якої 14.07.2014 року на ім`я [PERSON] , в філії Дніпропетровському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» було відкрито рахунок № [NUMBER] , який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] (та надано диск CD-R) щодо руху грошових коштів за період з 30.06.2021 року по 12.02.2024 року. Представник позивача - адвокат Памірський М.А. у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, через систему електронний суд надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив; заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, своїм правом надання відзиву та заперечень на позовну заяву, не скористався. Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутності сторін, за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 30.06.2021 року позивач уклав із [PERSON] договір №198299-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі, відповідно до порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через Особистий кабінет Позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта - [PERSON] щодо укладення електронного договору про надання кредиту №198299-КС-002 від 30.06.2021 року (а.с. 39). Крім того, дії, відображені у вказаній візуальній формі послідовності дій клієнта, підтверджуються: паспортом споживчого кредиту; пропозицією укласти Договір (оферта) №198299-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30 червня 2021 року; прийняттям (акцепт) пропозиції(оферти) щодо укладання Договору №198299-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.06.2021року; квитанцією №420115953 про перерахування коштів [PERSON] , в сумі 10 000,00 грн., анкетою клієнта від 11 лютого 2024 року . (а.с.55-56,36,37,38,42). Відповідно до п. 2 Договору №198299-КС-002 про надання кредиту від 30 червня 2021 року, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила) та Договором про надання кредиту (надалі - Договір). Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 24 тижнів. Строк, на який надається Кредит: 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 0,86295000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 0,86295000, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 1500,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 10 000,00 грн. Термін дії Договору: до 15.12.2021 року. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 21960,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3563,71 процентів. У відповідності до п.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п.1 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п.2 та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. Сторони в п. 3 договору кредиту погодили «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення Позичальником платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України « Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення договору №198299-КС-002 від 30 червня 2021 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 30.06.2021 року клієнт, використовуючи номер телефону, зайшов у особистий кабінет, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 39) Одноразовий ідентифікатор «G-7277» направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 30.06.2021 року о 15:1726 шляхом введення одноразового ідентифікатора «G-7277» в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com. Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, 30.06.2021 року ТОВ «Бізнес позика» видало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 10 000,00 грн. одним платежем в сумі 10 000,00 грн., що вбачається із довідки -квитанції ТОВ «БІЗПОЗИКА» від 30.06.2021 року (а.с.42). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у гривні щодо позичальника [PERSON] , за кредитним договором №198299-КС-002 заборгованість позичальника перед кредитором ТОВ «Бізнес позика» станом на 12.02.2024 року становить 20 291,04 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 720,90 грн.; суми прострочених платежів по відсотках - 10 570,14 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. (а.с.10-16, 29-35). Крім того, як вбачається із вказаного розрахунку, [PERSON] у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснив три платежі, а саме: 12.07.2021 року в сумі 1830 грн., 28.07.2021 року в сумі 1818,75 грн., та 11.08.2021 року в сумі 1819,50 грн., що становить в загальній сумі 5468 грн. 25 коп..(а.с. 29). Однак, станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором №198299-КС-002 від 30.06.2021 року, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12.02.2024 року на загальну суму 20 291 грн. 04 коп.. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Позивач надає суду платіжну інструкцію №799 від 14 лютого 2024 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» здійснило платіж у розмірі 2 422,40 грн. із призначенням «101 Судовий збір за подання Позовної заяви по боржнику [PERSON] , П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області». (а.с.17) Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із Відповідача у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved