Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

08.01.2019 року Військовий прокурор Одеського регіону України звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області в інтересах Міністерства оборони України, Квартироно - експлуатаційного відділу м. Одеси до [PERSON] та Лиманської районної державної адміністрації про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку. У подальшому позов неодноразово уточнювався та подано заяву про зміну предмету позову в порядку ч. 3 с. 49 ЦПК України. В остаточному варіанті позову в результаті реорганізацій, змін назв та зміни предмету позову судом розглядається позов керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса (в ході розгляду справи відповідно до Директиви № Д-7/ДСК від 04.04.2023 року переформовано на «Одеське квартирно-експлуатаційне управління») до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , Одеської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 201 від 11.03.2004 року «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам України [PERSON] , [PERSON] та іншим, згідно додатку, для ведення особистого селянського господарства на території Красносільської сільської ради» в частині, що стосується [PERSON] [INFO] ) ідентифікаційний номер [NUMBER] ); визнання недійсним державного акту серії ЯА №163000 від 16.11.2004 року на право власності на земельну ділянку площею1.0 га розташовану за адресою Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради, земельна ділянка № [NUMBER] (кадастровий номер 5122782600:01:001:0092 виданого Лиманською (Комінтернівською) районною державною адміністрацією Одеської області [PERSON] на підставі розпорядження Лиманської (Комінтернівської) районної державної адміністрації Одеської області № 201 від 11.03.2004 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,0 га розташованої за адресою Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради земельна ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 5122782600:01:001:0092 шляхом її повернення [PERSON] ( [INFO] ідентифікаційний код [NUMBER] ) за актом прийому передачі Квартирно-експлуатаційному відділу міста Одеси (вул. Армійська, 18, м. Одеса 65058 код ЄДРПОУ 08038284). У своєму\~позові прокурор\~посилався на\~те,\~що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії Б № 031728 Чабанській квартирно-експлуатаційній частині Одеського району, правонаступником якої на даний час є КЕВ м. Одеси, у 1983 році виконавчим комітетом Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області надано в постійне та безоплатне користування земельну ділянку загальною площею 4382,6 га, до складу якої увійшла земельна ділянка військового містечка [NUMBER] площею 71,8 га, розташована на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області (далі - Красносільська сільська рада). Згідно зі ст. ст. 77, 78, 84 ЗК України, ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст. 1,2 Закону України «Про використання земель оборони» вказані землі відносяться за формою власності до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони. Водночас розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації (у подальшому Лиманська та Одеська РДА) від 11.03.2004 № 201 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам [PERSON] , [PERSON] , та іншим, згідно додатку для ведення особистого селянського господарства на території Красносільської сільської ради» затверджено проект відведення земельних ділянок та передано у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Красносільської сільської ради земельні ділянки площею по 1 га, загальною площею 4 га. На підставі\~вказаного розпорядження\~Лиманською РДА,\~зокрема,\~видано громадянину\~ [PERSON] державний\~акт серії\~ЯА №\~163000\~від 16.11.2004 на право власності на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер 5122782600:01:001:0092 (за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Красносільської сільської ради, земельна ділянка № [NUMBER] ). У зв`язку з чим вважав, що даним розпорядженням Лиманської РДА від 11.03.2004 № 201 зазначена земельна ділянка площею 1 га незаконно виведена з державної власності та передана до приватної власності, змінено її цільове призначення із земель оборони на землі сільськогосподарського призначення. Не погоджуючись з вказаним рішенням РДА, у 2013 році військова прокуратура Одеського гарнізону звернулась до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, КЕВ м. Одеси до Лиманської РДА про визнання незаконним та скасування розпорядження від 11.03.2004 № 201 (справа № 916/1651/13). Під час розгляду судом справи № 916/1651/13 призначено та проведено комплексну судову земельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта від 10.08.2016 № 193/16: у результаті проведеного обстеження та виконання топографічних вишукувань інженером- землевпорядником, складено Технічний звіт з топографічних вишукувань за адресою: [ADDRESS] ; у відповідності до Технічного звіту, з урахуванням матеріалів справи № 916/1651/13, експертом встановлено, що земельна ділянка, зокрема надана у власність [PERSON] , за кадастровим номером 5122782600:01:001:0092, розташована (перебуває) у межах державного акту на право користування серії Б № 031728 виданого Чабанській квартирно- експлуатаційній частині у 1983 році, а саме в межах земельної ділянки військового містечка Красносілка-10. Рішенням господарського суду Одеської області від 02.04.2018 у справі № 916/1651/13 позовні вимоги військової прокуратури Одеського гарнізону задоволено в повному обсязі (рішення суду залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2018). Відтак,\~з метою\~фактичного захисту\~прав та\~законних інтересів\~Міністерства оборони\~України та\~КЕВ м.\~Одеси,\~виникла необхідність\~у визнанні\~недійсним державного\~акту серії\~ЯА №\~163000\~від 16.11.2004 року на право власності на земельну ділянку площею 1 га, кадастровий номер 5122782600:01:001:0092, на підставі якого у громадянина [PERSON] безпідставно виникло право власності на частину земельної ділянки військового містечка та зобов`язання відповідача повернути вказану земельну ділянку державі в особі Міністерства оборони України, КЕВ м. Одеси. Частиною 1 статті 116 ЗК України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону. Приписами ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 84 ЗК України встановлено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, при цьому у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Крім того, у ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» унормовано, що земля, закріплена за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління. Поряд із цим, ч. 1 ст. 19 ЗК України містить положення щодо поділу земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони. Відповідно до\~вимог ст.\~77\~ЗК України,\~ст.\~1\~Закону України\~«Про використання\~земель оборони»\~землями оборони визнаються землі,\~надані для\~розміщення і\~постійної діяльності\~військових частин,\~установ,\~військово-\~навчальних закладів,\~підприємств та\~організацій Збройних\~Сил України,\~інших військових\~формувань,\~утворених відповідно\~до законодавства\~України.\~Згідно зі\~ст.\~20\~ЗК України\~земельні ділянки,\~що належать\~до земель\~оборони,\~використовуються виключно у відповідності до Закону України «Про використання земель оборони». Зазначав,\~що за\~ч.\~5\~ст.\~116\~ЗК України\~(у\~редакції,\~на момент\~видання державного\~акту)\~містила імперативну\~норму про\~те,\~що надання\~у користування\~земельної ділянки,\~що перебуває\~у користуванні,\~провадиться лише\~після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з правовими нормами, що містяться у ч. 2 ст. 77, ч. З ст. 84 Земельного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (що діяв на момент видачі оскаржуваного державного акту), землі оборони перебувають у державній власності та не можуть передаватись у комунальну власність. У зв`язку з чим вважав, що спірна земельна ділянка (кадастровий номер 5122782600:01:001:0092) дотепер має бути віднесена за цільовим призначенням до земель оборони, за формою власності - до державної власності. Крім того, вважав що за результатами розгляду справи № 916/1651/13 судами встановлено, що: - передача земель оборони іншим державним органам або територіальній громаді має проводитись з дотриманням певної процедури, зокрема, супроводжуватись: зміною цільового призначення земельної ділянки шляхом прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України або Міністерством; добровільною відмовою землекористувача - військової частини від права користування земельною ділянкою та компетентних органів держави України від права державної власності на земельну ділянку; -будь-яких доказів того, що названі вище дії передували прийняттю розпорядження Лиманської (Комінтернівською) РДА від 11.03.2004 № 201 немає, у зв`язку з чим РДА розпорядилася земельними ділянками за відсутності відповідної компетенції; -оскаржуваним розпорядженням від 11.03.2004№ 201 порушено приписи п. „б ч. 3 ст. 84 ЗК України (який був чинний на момент прийняття розпорядження) згідно із яким заборонено передачу у комунальну власність земель оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення. У зв`язку з тим, що вилучення Лиманською РДА спірної земельної ділянки із земель оборони відбулось з порушенням норм законодавства України, вказана земельна ділянка (за кадастровим номером 5122782600:01:001:0092) незаконно надана у власність громадянину [PERSON] , а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 163000 від 16.11.2004 підлягає визнанню недійсним. Так як розпорядженням Лиманської (Комінтернівською)\~РДА від\~11.03.2004\~№ 201 земельна ділянка площею 1 га, за кадастровим номером 5122782600:01:001:0092, передана у власність громадянину [PERSON] , безоплатно то у даному випадку необхідно керуватись ч. 3 ст. 388 ЦК України, яка передбачає, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У даний час [PERSON] , яка придбала за договором купівлі-продажу спірну земельну ділянку, чинить перешкоди у користуванні земельної ділянки державою в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, так як самовільно захопила її та до теперішнього часу утримує і використовує на власний розсуд. Вважали, що зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користування спірною земельною ділянкою відповідає критерію законності: втручання держави у право її власності здійснюється на підставі ст. ст. 16, 216, 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості і передбачуваності, офіційний текст яких є публічним та загальнодоступним. Сумніви відповідача у правильності тлумачення та застосування цих норм не можуть свідчити про незаконність втручання у право власності. Просили суд задовольнити позовні вимоги та покласти на відповідачів судові витрати. Представники Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса (Одеське квартирно-експлуатаційне управління) в судовому засіданні підтримали вимоги прокурора, та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на його безпідставність. Зокрема зазначала, що посилання прокурора, як на підставу задоволення позову на рішення господарського суду Одеської області від 02.02.2018 по справі № 916/1651/13 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 року є безпідставним, оскільки дані рішення суду не є преюдиційними для даного розгляду, оскільки вони були скасовані постановою Верховного суду від 16.01.2020 року, так як даний спір мав розглядатись судом за правилами Цивільно-процесуального кодексу України. Вважала, що позивачами на підтвердження позовних вимог подано до суду Державний акт на право користування землею серії Б № 031728 1983 року з часів Радянського Союзу, тобто державний акт фактично іншої держави, виданий Чабанській квартирно-експлуатаційній частині (КЕЧ) виконкомом Комінтернівської районної ради Народних депутатів. Україна, як самостійна держава існує вже більше 30 років, Міністерство оборони України не має відповідного акту на землі, які знаходяться у його користуванні чи у власності. Доданий державний акт підтверджує що землі, які оточують військове містечко по усьому перемету є землями сільськогосподарського призначення (сторінка 3 державного акту від Є до Є землі радгоспу «Одеський») з яких відповідачу [PERSON] та іншим громадянам було виділено земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства. За цей час безсумнівно здійснювались якісь переходи, переоформлення, вилучення землі військової частини, але даний державний акт жодним чином не відображає рух земель та не містить жодних змін у державному акті. Звертала увагу суду на рішення Красносільської сільської ради Народних депутатів № 21 від 19.01.1995 року «Про вилучення частини земельної ділянки із землекористування в/ч [NUMBER] [ADDRESS] і передачі до земель запасу Красносільської сільської ради народних депутатів. Спірні земельні ділянки передані громадянам у власність оскаржуваним розпорядженням раніше були надані громадянам у користування Красносільською сільською радою Комінтернівського району Одеської області. Це рішення Красносільської сільської ради не оскаржене та не скасоване позивачем. Вважала, що позивачем не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження доводів про незаконність оскаржуваного розпорядження відповідачі та про порушення прав відповідачів. В матеріалах справи відсутні докази, що земельна ділянка що була виділена [PERSON] є землями військового містечка «Красносілка -10» ця земельна ділянка знаходилась поза межами військового містечка та ніколи не відносилась (не входила ) до земель оборони. Натомість у матеріалах справи наявні копії проекту відведення [PERSON] та копії витягів з рішення Красносільської сільської ради від 13.04.2000 року «Про надання земельних ділянок громадянам сільської ради» про надання громадянам згоди на виготовлення проектів відводу земельних ділянок та державних актів на право постійного користування земельними ділянками для ведення особистого підсобного господарства із невикористаних земель запасу Красносільської сільської ради. В матеріалах справи наявні докази законності набуття права власності на спірну земельну ділянку зокрема: рішення ІІ сесії Красносільської сільської Ради народних депутатів ХХІІ скликання від 19.01.1995 року № 21 «Про вилучення частини земельної ділянки із землекористування в/ч [NUMBER] [ADDRESS] та передачі в землі запасу Красносільській сільській Раді народних депутатів»; - лист заступника командира в/ч від 20.02.1994 року № 19 та заявка про переоформлення права власності на використання земельної ділянки від 25.04.1994 року № 17 на трьох аркушах; - рішення 6-ої сесії Красносільської сільської Ради народних депутатів ХХІ скликання від 03.02.1992 року «Затвердження земельних ділянок під особисті підсобні господарства та городи». Вважала, що прокурор навмисно замовчує існування вказаних рішень, штучно створює факти та намагається обґрунтувати порушення прав держави в особі Міністерства оборони України та дотримання позивачем строків позовної давності на звернення до суду за захистом нібито порушеного права. Вважала необґрунтованими ствердження прокурора про порушення розпорядженням відповідача приписів п. б ч. 3 ст. 84 Земельного Кодексу України, який був чинним на момент прийняття оспорюваного прокурором розпорядження № 201 від 11.03.2004 року, оскільки оспорюваним розпорядженням землі у позивача не вилучались, а надавались із земель запасу. З наведеного вважала, що Комінтернівська районна державна адміністрація обґрунтовано та в межах повноважень прийняла розпорядження № 201 від 11.03.2004 року, та не може порушувати прав позивача. Із змісту рішення Красносільської сільської ради народних депутатів № 21 від 19.01.1995 року «Про вилучення частини земельної ділянки із землекористування в/ч [NUMBER] [ADDRESS] і передачі до земель запасу Красносільській сільській раді народних депутатів» вбачається, що сільська рада розглянувши матеріали надані військовою частиною [NUMBER] і КЕЧ Чорноморського району,

Outcome: dismissed