Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 21 вересня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Краногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, про що 21.09.2012 року складено відповідний актовий запис № 1192. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що шлюб між ними носить формальний та обтяжуючий характер, внаслідок повномасштабної збройної агресії росіїі проти України 24.02.2022 року позивач разом з дітьми виїхала до Республіки Польща де і проживає по теперішній час. Подружні відносини між ними припинено та вони проживають окремо протягом тривалого часу, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справ без участі позивача і представника позивача, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Устинова Ю.А. подала заяву про визнання позову і розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу, згідно із ч.1 ст. 110 СК України, може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2012 року який зареєстровано Краногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області, про що 12.09.2012 року складено відповідний актовий запис №1192, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.11). Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей ( а.с. 12,13). Сімейні стосунки між подружжям фактично припинені, спільно вони не проживають, спільне господарство не ведуть, тобто сім`я фактично припинила своє існування. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірвання шлюбу, відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам\~ подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із квитанцією № 0980-3858-7948-4340 від 30.01.2024р. позивачем [PERSON] при подачі позову\~ було сплачено 1211,20 грн. судового збору. Отже з державного бюджету позивачу має бути повернуто 50% судового збору у розмірі 605,60 грн. Інші 50% судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved