Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ „Коллект центр", з посиланням на те, що 30.11.2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т. ч. за кредитним договором №014/0208/82/0482980 від 12.10.2018 р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] .. Відповідно до договору про надання баніквських послуг та послуг у сфері страхування №014/0208/82/0482980, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 69099,38 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 12.10.2024 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,3 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом на 08.03.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 131164,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 58795,53 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 48316,33 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 24052,84 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості, витрати по сплаті судового збору та правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві розгляд справи просить проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.10.2018р. між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0208/82/0482980, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути основну суму кредиту, сплати проценти за користуванням кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором (а.с. 5-7). Відповідно до п.п. 1.1.1, 1.1.3, 1.1.4 договору, сумою кредиту є грошові кошти в розмірі 69099,38 грн., які надаються одноразово 12.10.2018 року, зі сплатою ануїтетних платежів 12 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів (Додаток 1 до договору - а. с. 7 зв. - 8 зв.). Відповідно до п.п. 1.1.2 договору, кредит надається: на придбання товарів для задоволення власних особистих потреб в розмірі 50195,09 грн., на оплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 6799,38 грн.. Як передбачено п.п. 1.1.8 Договору процентна ставка є фіксованою і становить 35,3 % річних. Відповідно до п.п. 1.1.5 та 1.1.6 договору датою повного погашення кредиту є 12.10.2024 року та кредит надається строком на 72 місяці. Згідно з п. 3.1, 3.2 договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п.п. 1.1.4 п. 1.1. Якщо дата сплати, зазначена п.п. 1.1.4 п. 1.1 договору, не є банківським днем, платіж здійснюється, не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній п.п. 1.1.4 п. 1.1. договору. Пунктом 4.1 договору передбачено, що предметом страхування за договором є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю клієнта, який є страхувальником та застрахованою особою за договором. Правила добровільного страхування життя ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя», що зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року за № 0181638, в редакції, чинній на момент укладення договору страхування та Програма страхування позичальників кредитів, що зареєстрована Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року за № 018163, є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 4.4 Договору застраховані ризики: смерть страхувальника, яка сталася протягом всього строку дії договору, інвалідність першої або другої групи інвалідності страхувальника. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 69099,38 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 12зв. - 19). Також того ж дня [PERSON] було підписано Графік погашення кредиту, Розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки як додатки до договору, Заяву-анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою» та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 7зв-12). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги, у тому числі до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0208/82/0482980 від 12.10.2018 року (а.с. 24-29). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги, у тому числі до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0208/82/0482980 від 12.10.2018 року (а.с. 30-35). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.03.2024р. [PERSON] має заборгованість у розмірі 131164,70 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 58795,53 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 48316,33 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 24052,84 грн. (а.с. 20-23). Таким чином, заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0208/82/0482980 від 12.10.2018 року року станом на 08.03.2024 року складає 131164,70 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушила умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Обгрунтованість зазаначених позовних вимог відповідачем спростовано не було. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З метою отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Мостовенка О.І. уклало з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» Договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 р., за яким адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 46 зв. - 47). Відповідно до пункту 4.1. Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. До матеріалів справи також долучено прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» з переліком можливих наданих послуг та їх вартістю (а.с. 48). На виконання вимог п. 4.1. договору та ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано заявку на отримання юридичної допомоги та детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) на суму 25000,00 грн. (а.с. 50-51). Фактичне перерахування коштів на суму 59000,00 грн. за вказаним договором підтверджується платіжною інструкцією №413000009 від 09.02.2024 року (а.с. 49). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналізуючи опис виконаних адвокатським об`єднання робіт та наданих послуг варто зазначити, що витрати на надання різних видів допомоги, а саме, щодо усної консультації з вивченням документів та підготовка пропозиції, фактично стосуються одного виду юридичної допомоги - консультації, а тому, їх виділення окремо суд вважає недоцільною, а їх вартість у загальній сумі 10000,00 грн. є значно завищеною. Звернення до суду з позовами про стягнення боргу за кредитним договору носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 15000,00 грн. за даною справою на складання позовної заяви є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. Беручи до уваги вимоги ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 5000,00 грн.. На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи значення даної справи для позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на коритсь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3028 грн..

Outcome: approved