Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його підопічний [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Мошоринської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 22.02.2007 заявника було призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] . Після досягнення повноліття [PERSON] у них із заявником збереглися дружні стосунки, вони продовжували підтримувати родинні зв`язки. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проживали однією сім`єю. [PERSON] сприймав місце проживання із [PERSON] як основне місце проживання, мав в будинку переважну більшість речей, зокрема щоденного побутового вжитку. Померлий ставився до заявника як до рідного батька. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та заявник є єдиним спадкоємцем, однак не має змоги отримати спадщину через що звернувся до суду із вказаною заявою. В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги заяви та просить її задовольнити, розгляд справи проводити без участі заявника та її представника. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Суботцівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області 30.11.2021 № 517-М, місце проживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Мошоринської сільської ради Знам`янського району кіровоградської області № 13 від 22.02.2007 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] , який залишився без опіки матері, яка була одинокою (відомості про батька вказані відповідно до ч.1 ст.135 СК України). Місце проживання дитини визначене місцем проживання опікуна. Статус дитини визначений як позбавлений батьківського піклування. Відповідно до довідки Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 08.02.2024 № 112-М, [PERSON] проживав без реєстрації з 2018 року по 2023 рік, тобто до дня смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 05.12.2023 № 468В, [PERSON] на день смерті був зареєстрований одноосібно за адресою [ADDRESS] . Помер [PERSON] 03 липня 2023 року, про що Знам`янський відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 07.07.2023 складено відповідний актовий запис № 432. Відповідно до накладної б/н від 04.07.2023 [PERSON] здійснив поховання [PERSON] за власний кошт. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на належну йому квартиру. Відповідно до наданої нотаріусом копії спадкової справи №168/2023, заведеної Другою Знам`янською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 08.12.2023, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] інші спадкоємці як за заповітом так і за законом не встановлені. Свідоцтва про право на спадщину не отримував. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з січня 2018 по день своєї смерті проживав разом із [PERSON] в [ADDRESS] . Стосунки між ними були як між сином та батьком, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки як члени родини. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність декларування місця проживання або реєстрації місця проживання (перебування) особи за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Враховуючи викладене, суд вважає можливим встановити факт спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останньої, що підтверджується наявними в справі доказами та не заперечується заінтересованою особою, та який необхідний заявнику для вирішення спадкових справ. На підставі викладеного,

Outcome: approved