Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Бондаренко Ірину Анатоліївну звернулась до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що син [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] , вона самостійно забезпечує свого сина, доглядає за ним як мати та займається його вихованням та розвитком. Відповідач [PERSON] не в повній мірі усвідомлює себе батьком, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, проживає окремо та облаштовує особисте життя без участі дитини. Він ніяким чином не піклується про сина, не займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування сина, медичного догляду та лікування, не проявляє заінтересованості в його долі та не цікавиться його успіхами. Вважає, що перелічені обставини вказують на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] . Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Недоліки позовної заяви виправлені 14 березня 2024 року. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач не часто спілкується з позивачкою, дитиною не цікавиться з народження. В телефонній розмові повідомив позивачці про байдуже відношення його до ініціювання позбавлення батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Бобринецької міської ради Телятник Н.В. в судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Пояснила, що наданий висновок зроблений на підставі досліджених обставин, зазначених позивачкою, а саме інформації з дошкільного закладу та школи про те, що батько не брав участі у вихованні дитини. Крім того, позивачка показувала переписку в телефоні з відповідачем з приводу реєстрації місця проживання дитини, де він у грубій формі відповідав про своє небажання вирішувати ці питання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення з посиланням на ухвалу про відкриття провадження по справі на веб-сайті "Судова влада України". До суду заяв чи клопотань не надходило. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] актовий запис №1944, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, виданого 23.10.2013 року, [PERSON] народився [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі\~статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 81 цього Кодексу. Згідно з частинами 1-3 статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на письмові докази, зокрема довідку Бобринецького дошкільного навчального закладу № 2 "Ромашка", в якій зазначено, що дитина [PERSON] , 2013 року народження, відвідував дошкільний заклад в період з 2015 по 2020 рік. За вказаний період батько дитини жодного разу до закладу не з`являвся, вихованням сина не займався, з вихователями не спілкувався. За змістом довідки, виданої комунальним закладом "Бобринецький ліцей № 1" від 22 січня 2024 року № 15, дитина [PERSON] навчається у 4-В класі даного закладу. За період навчання з 01 вересня 2022 року по 2024 рік батько дитини [PERSON] контакту з педагогічними працівниками ліцею не підтримує, рівнем навчальних досягнень сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. За потреби до ліцею приходить лише мама, [PERSON] . Позивачем також надана виписка із медичної амбулаторної картки дитини [PERSON] , виданої лікарем педіатром [PERSON] від 22 січня 2024 року, в якій зазначено, що спостереження за дитиною в поліклінічних умовах (планові огляди за віком, перед проведенням профілактичних щеплень, перед вступом до дитячого садка, школи, огляди з приводу хвороби та амбулаторного лікування) проводилися в присутності матері. На думку суду інформація, зазначена у наданих довідках, не може в повній мірі характеризувати відповідача як батька та стверджувати, про те, що відповідач свідомо нехтує батьківськими обов`язками, вчиняє по відношенню до своєї дитини умисні дії чи бездіяльність, яка шкодить інтересам дитини, оскільки стосується виключно навчального процесу. Пояснення представника позивача про те, що відповідач з народження дитини не проживав разом з сім`єю і самоусунувся від виконання батьківських обов`язків не підтверджені належними доказами, тому не можуть бути оцінені судом як обґрунтування позовних вимог. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Бобринецької міської ради від 22.02.2024 року №04-11/310/01 з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Бобринецької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд не може погодитися із вказаним висновком та не приймає його, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, прийнятим лише на підставі пояснень позивачки та довідок навчальних закладів. Вказаний висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав, а також пояснень того, яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини та які саме. Крім того, позивачем зазначено, що відповідач проживає на окупованій території в м. Донецьк, що, на думку суду, об`єктивно може впливати на спілкування та участь у вихованні сина Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі\~№ 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі\~№ 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі\~№ 562/2695/20,\~від 11 січня 2023 року у справі\~№ 461/7447/17. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів цивільної справи вбачається, що сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з матір`ю, яка її утримує, відомостей про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина в матеріалах справи немає. При цьому, суд виходить з того факту, що кожен з батьків має рівний обов`язок з утримання дитини належним чином, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини слід задовольнити. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тому за правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial