Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, які відраховуються з позивача [PERSON] за рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року на користь відповідачки на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитини повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Щ [PERSON] , [INFO] . Діти раніше проживали з відповідачкою. Позивач сплачував за рішенням суду №745/94/17 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитини повноліття. З позивача через виконавчу службу тривалий час стягувалися грошові кошти, у тому числі і в період коли він був безробітним, в результаті чого утворилася заборгованість. Також, в період перебування позивача на військовій службі відрахування з його грошового забезпечення не проводились в результаті чого заборгованість збільшилась. Проте, позивач в добровільному порядку, перебуваючи в лавах ЗСУ продовжував сплачувати кошти. На даний час позивач є непрацездатним, має третю групу інвалідності, стан здоров`я погіршився та має нову сім`ю з 2018 року. Крім того, після фактичного розлучення із сім`єю він все-таки продовжував спілкуватися зі своїми дітьми, проте згодом [PERSON] та [PERSON] майже перестали спілкуватися з позивачем, а з донькою [PERSON] він продовжував спілкуватися, та згодом вона захотіла навчатися в м. Житомирі, тому за домовленістю сторін вирішила переїхати на постійне проживання до батька, де на даний час проживає і фактично знаходиться на його утриманні. Враховуючи, що дитина [PERSON] фактично з вересня 2023 року проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, значне погіршення здоров`я через отриману травму під час захисту Батьківщини від російського агресора позивач просить зменшити розмір аліментів. В судове засідання учасники справи не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача та відповідачка подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка визнала позов в частині звільнення позивача від сплати аліментів на дочку [PERSON] . Представник позивача подав письмову заяву про підтримання позовних вимог в частині зменшення стягуваних з позивача аліментів до 1/3 частини всіх видів доходів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини, та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 10,11,12 копії свідоцтв про народження). Згідно рішення Сосницького районного суду №745/105/17 від 10.03.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] \~розірвано. Згідно рішення Сосницького районного суду №745/94/17 від 01.03.2017 року cтягнуто з [PERSON] , на\~користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] має третю групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини (а.с. 9 копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії). Виконавчий лист №745/94/17 від 03.03.2017 року перебуває на виконанні в Житомирському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Станом на 01.02.2024 року борг зі сплати аліментів складає 121\~420,94 грн. (а.с. 16 копія довідки Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області). [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] з 25.08.2018 року (а.с 18 копія свідоцтва про шлюб). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19 довідка виконавчого комітету Старосілецької сільської ради). З акту обстеження умов проживання від 29.02.2024 року (а.с. 21) проведеного за адресою: [ADDRESS] вбачається, що житло складається з трьох кімнат в одноповерховому будинку, умови проживання належні: наявне спальне місце в окремій кімнаті та місце для навчання, речі особистого вжитку та продукти харчування наявні в достатній кількості. За даною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрована разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] з 27.07.2023 року (а.с. 9,48 витяги з Реєстру територіальної громади). Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналізуючи вказані норми, слід зауважити, що дитина може визначати своє місце проживання, але не довільно, а з батьками, проте з ким саме з матір`ю чи батьком вона може вирішити самостійно. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлено, що дитина [PERSON] досягли 14 років та в силу свого віку самостійно обрала місце проживання разом з батьком [PERSON] . Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч. 4 ст. 273 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. З аналізу вказаних статей вбачається, що у випадку припинення стягнення аліментів, відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. При цьому, вимога позивача про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/2 частини на 1/3 частину, на підставі ст. 192 Сімейного Кодексу України, враховуючи, що дитина не проживає з отримувачем аліментів, та перебуває на утриманні позивача не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів на дітей, а є підставою для припинення стягнення аліментів на користь того з батьків хто не має права на їх отримання. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо посилання позивача, щодо зменшення розміру стягуваних аліментів у зв`язку в значним погіршенням здоров`я суд вважає, що позивачем не доведено, що погіршення здоров`я позивача впливає на можливість батька утримувати власних дітей. Суд вважає, що позивач як доросла та зріла людина, порядний сім`янин, створюючи сім`ю, беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення дитини як тієї, з якою він наразі проживає та приділяє більшість своєї уваги, так і тієї, яка залишилася проживати разом з матір`ю (колишньою дружиною позивача) і потребує не менш уваги та матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. У постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 Верховний Суд зазначив, що за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У постанові від 28.09.2022 року по справі № 686/18140/21 Верховний Суд дійшов висновку, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Згідно правової позиції Верховного суду у постанові від 22.11.2022 у справі № 188/1029/19, відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. Враховуючи встановлені судом обставини та їх правове регулювання, зокрема, що [PERSON] проживає з батьком - позивачем, мати відповідачка проживає окремо від них, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання [PERSON] . В іншій частині позову слід відмовити. Проте, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів та визнання позову відповідачкою в цій частині, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: partial