Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0678392533. Відповідно до договору відповідачу було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 20\~000,00 грн, строком на 36 календарних місяців. Право вимоги\~за вказаним\~договором позики\~перейшло до\~позивача на\~підставі Договору\~факторингу від\~14\~червня 2021\~року.\~ Відповідач порушила умови договору, станом на 09.01.2024 заборгованість складає 77688,15 грн, з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 73688,15 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги. Враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48148,15 грн. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 26 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 25 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0678392533. Відповідно до договору відповідачу було надано кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 20 000 гривень, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців, максимальна відсоткова ставка, яка нараховується за день календарний на суму залишку заборгованості\~1,75%. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Відповідно до\~пропозиції (оферти)\~надання 3\~траншу кредиту\~згідно заявки-анкети\~клієнта в\~рамках вказаного\~кредитного договору\~та акцепту\~її [PERSON] ,\~остання підтвердила\~згоду на\~отримання траншу\~в розмірі\~4000,00\~грн на\~строк 30\~днів,\~з відсотковою\~ставкою 1,225%\~за один\~день користування\~кредитом,\~річна відсоткова\~ставка \~447,125%,\~загальна вартість\~кредиту у\~грошовому виразі\~становить 1470,00\~грн.\~Прийняття пропозиції\~підписано відповідачкою\~електронним підписом\~ та\~ підтверджено довідкою ТОВ «Інфінанс» про ідентифікацію. До позову додано роздруківку ТОВ «ІНФІНАНС» правил надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MONEYBOOM». 14 лютого 2020 року було здійснено зарахування грошових коштів в розмірі 4000,00 грн 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 14-07-21, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до боржників, зокрема за договором позики № 0678392533 на загальну суму заборгованості 39\~538,15 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35\~538,15 грн заборгованість за процентами. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, у тому числі грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором на загальну суму заборгованості 77\~688,15 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 73\~688,15 грн заборгованість за процентами, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт Капітал» видно, що заборгованість за відсотками, станом на дату відступлення права вимоги складає 35\~538,15 грн; нараховані відсотки згідно кредитного договору 38\~150,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0678392533, складеного позивачем, за період нарахувань з 10.01.2023 по 09.01.2024 за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 77\~688,15 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 73\~688,15 грн заборгованість за відсотками. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором позики. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору (в тому числі максимальний строк кредитної лінії, відсоткова ставка, загальна вартість кредиту, строк дії договору). Як передбачено нормами ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до \~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконала зобов`язання за договором, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі договорів факторингів позивач набув права вимоги до відповідача за договором позики №0678392533 від 25.01.2020. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц. Таким чином, новий кредитор позивач по справі, відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. На підставі ст.ст.12, 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81\~ЦПК України\~визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як видно з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0678392533 від 25.01.2020 у розмірі 48 148,15 грн, з яких 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 44 148,15 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс». Проте, як видно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» клієнт відступив факторові право вимоги до боржника [PERSON] на суму 39\~538,15 грн (4000,00 тіло кредиту, 35\~538,15 грн заборгованість за процентами. Таким чином заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» становить 35\~538,15 грн, що підтверджується матеріалами справи. Належного розрахунку заборгованості на суму 44\~148,15 грн позивачем не надано, підстави стягнення суми боргу у вказаному розмірі не обґрунтовано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відзиву відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а також щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та за відсотками нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 39\~538,15 грн. В стягненні решти заборгованості в сумі 8610,00 грн позивачу слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Положеннями\~ст.\~59\~ Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати\~Верховного Суду\~від 27\~червня 2018\~року по\~справі №826/1216/16\~та неодноразово\~наголошено \~у постановах\~ Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Отже,\~сторона у\~справі має\~право на\~компенсацію таких\~витрат,\~якщо нею\~буде доведено,\~що розмір\~таких витрат\~обґрунтовано належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13 000,00 грн., які підтверджуються договором № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, заявкою на надання юридичної допомоги № 537 від 02.01.2024 року, витягом з акту № 2 про надання юридичної допомоги. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. \~ \~ \~ \~Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до п.3 ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10675,30 грн. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню \~ судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2486,52 грн.

Outcome: partial