Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Представниця заявниці [PERSON] - адвокат Сидоренко І.О. звернулась до Диканського районного суду Полтавської області із заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» та просить встановити факт перебування останньої на утриманні [PERSON] до дня його смерті. Заява обґрунтована тим, що заявниця [PERSON] та [PERSON] з 16.09.2012 та до дня смерті останнього, який загинув [INFO] проживали однією сім`ю, як чоловік та жінка. Останні мали спільний побут, вважали себе подружжям. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після загибелі [PERSON] заявниця 27.12.2022 народила третю спільну дитину - сина [PERSON] 16.03.2023 рішенням Диканського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили, позов [PERSON] було задоволено та визнано факт батьківства та факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вказаним рішенням суду, окрім іншого, встановлено проживання однією сім`єю [PERSON] та померлого [PERSON] однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з [INFO] до дня смерті [PERSON] .. Так, в заяві зазначено, що в період всього спільного проживання заявниці [PERSON] з [PERSON] , остання не працювала, а була зайнята доглядом за спільними дітьми та забезпеченням побуту. Єдиним її доходами були соціальні виплати на дітей, які витрачались за призначенням. Нині померлий [PERSON] ніде офіційно не працював, однак працював по найму, зокрема робив ремонти у будинках, ремонтував побутову техніку та транспортні засоби. Кошти, які заробляв [PERSON] були єдиним і постійним джерелом існування подружжя, за рахунок яких забезпечувались всі поточні потреби, купувалися меблі та інші предмети домашнього вжитку. Однак, в подальшому, 18.07.2022 на підставі Указу Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" №69/2022 від 24.02.2022 [PERSON] був призваний в ЗСУ та проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . За час перебування на службі чоловік регулярно переказував заявниці кошти на банківський рахунок. 20.09.2022 під час артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Яцківка Краматорського району Донецької області [PERSON] загинув. На даний час, заявниця [PERSON] має право на ряд пільг та державних гарантій для членів сім`ї загиблих військовослужбовців, однак через відсутність документів, які підтверджують її перебування на утриманні загиблого [PERSON] , позбавлена на отримання, призначення таких. Тому, встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці, для можливості реалізації права на отримання пільг та виплат, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. 06.03.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області заяву залишено буз руху, надано строк для усунення недоліків, які усунуто 13.03.2024. 14.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засідання, 08.04.2024 заявниця [PERSON] та її представниця, в судовому засіданні підтримали заяву з підстав вказаних у ній та просили її задовольнити. Крім того, заявниця [PERSON] вказала, що у загиблого її цивільного чоловіка [PERSON] залишився батько з яким у неї добрі стосунки, він ходить до онуків та придбав їм будинок. 18.04.2024 представником заявниці - адвокатом Сидоренко І.О. подано до суду додаткові пояснення у справі, у яких остання окрім іншого зазначила, що рішення по суті поданої [PERSON] заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не приймалося, що виключає можливість його оскарження. Навпаки, було наголошено на необхідності про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі, тим самим, було чітко вказано на можливість заявниці реалізувати своє право на отримання виплат. Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.10.2023 №30/с, документи [PERSON] повернуті на доопрацювання з метою надання документів, які підтверджують , що остання перебувала на утриманні загиблого. З огляду на це, адвокат Сидоренко І.О. вважає, що справа про встановлення факту, який [PERSON] просить суд встановити, підлягають розгляду виключно за правилами цивільного судочинства, в окремому провадженні. Також вказала, що судове зсідання, яке призначене на 22.04.2024 просить розглядати у її відсутність та відсутність її довірительки. Представник заінтересованої особи Міністрерство оборони України до суду не з`явився, однак подав письмове пояснення у якому вказав, що у заявниці фактично виник спір з суб`єктом владних повноважень, який приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги і який за результатом розгляду поданих для призначення такої допомоги документів, рішення про призначення одноразової грошової допомоги не прийняв, що виключає можливість розгляду заяви [PERSON] в порядку окремого провадження. Також представник заінтересованої особи просив розгляд справи провести у його відсутність. 08.04.2024 допитана в суді в якості свідка [PERSON] , яка є кумою заявниці та нині загиблого [PERSON] вказала, що вони товаришували сім`ями. Заявниця та [PERSON] почали зустрічатись у 2011 році. В подальшому через рік, почали проживати у однокімнатній квартирі, яку орендували, а потім як народився син, вони переїхали до будинку бабусі [PERSON] - заявниці по справі. В даному будинку нині померлий [PERSON] власноручно зробив ремонт, оплачував комунальні послуги. Нині померлий [PERSON] міг полагодити будь-яку побутову техніку, робив ремонти в будинках, до нього постійно звертались люди за вказаними послугами, чим він і заробляв на життя своєї сім`ї. [PERSON] вказала, що нині померлий [PERSON] завжди турбувався щоб був повним холодильник, а також часто робив своїй дружині сюрпризи. Після того як у липні 2022 року [PERSON] було мобілізовано, останній надсилав зі свого карткового рахунку на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти на проживання, до того ж на той час заявниця була вагітною третьою дитиною, яку вже народила після загибелі [PERSON] . Свідок [PERSON] 08.04.2024 пояснила, що заявниця та [PERSON] проживали разом з 2012 року. В липні 2013 у них народився син [PERSON] , а в 2021 році син [PERSON] . [PERSON] - заявниця по справі займалась доглядом за дітьми, господарством та побутом сім`ї, а [PERSON] забезпечував сім`ю матеріально. Кошти, які заробляв [PERSON] вони разом з [PERSON] , як сім`я витрачали спільно на сімейні потреби, організовували відпочинок та дозвілля дітей. Нині померлий [PERSON] був взірцевим батьком та чоловіком, він дуже любив своїх синів. У липні 2022 року [PERSON] мобілізували, і на той час [PERSON] була вагітною третьою дитиною, яку вже народила після смерті [PERSON] . За життя нині померлий, проходячи військову, перераховував [PERSON] на картку кошти для прожиття та її утримання і утримання спільних дітей. Свідок [PERSON] , який являється дядьком заявниці в судовому засіданні 08.04.2024 вказав, що загиблий [PERSON] проживав з Марино, він заробляв кошти для сім`ї, а остання не працювала та знаходилась на утриманні у чоловіка. Заслухавши заявницю, її представника, пояснення свідків, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, [PERSON] 18.07.2022 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації (а.с.10 зворот та ас. 11 зворот). [INFO] [PERSON] помер (загинув) в с. Яцківка Краматорського району Донецької області (а.с.11). 16.03.2023 рішенням Диканського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили 18.04.2023, окрім іншого, судом встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] та померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з 16.09.2012 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с.12-15). Крім того рішенням суду встановлено факт того що нині померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матір`ю вказаних дітей є заявниця по справі [PERSON] . Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Як вбачається з Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.10.2023 за №30, [PERSON] повернуто на доопрацювання документи з метою надання документів, які відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підтверджують, що [PERSON] перебувала на утриманні загиблого, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с. 21). Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2ст.273 ЦПК(1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), "Велика Палата Верхового Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 р. у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 р. у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України". Заявницею [PERSON] надано ряд платіжних інструкцій на підтвердження перерахунку [PERSON] коштів на її рахунок (а.с.23 зворот, а.с. 24-25). Крім того, факт перебування заявниці [PERSON] на утриманні загиблого [PERSON] також підтверджується поясненнями свідків, які в судовому засіданні пояснили, що заявниця займалась вихованням спільних дітей та побутом, тому ніде і не працювала, а кошти для сім`ї заробляв [PERSON] .. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) йде мова, що "Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, у згаданій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому порядку. Також Велика палата Верховного суду у цій постанові наголосила на тому, що між заявником та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги (п.106 постанови). В той же час, судом встановлено, що комісією Міністерства оборони України заявниці [PERSON] повернуто на доопрацювання документи для призначення одноразової грошової допомоги. В даному витязі вказано, що документом, який підтверджує факт перебування на утриманні загиблого, може бути рішення суду про встановлення такого утримання. Відмову така комісія з приводу призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю [PERSON] , не приймала. Тому, твердження представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України стосовно наявності спору так як між вказаним міністерством та заявницею виник спір з суб`єктом владних повноважень, який за результатом розгляду поданих для призначення одноразової грошової допомоги не прийняв, судом не приймаються до уваги, оскільки такі є хибними та повністю спростовуються самим Витягом протоколу з засідання комісії Міністерства оборони України та висновком зазначеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 560/17953/21. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для можливості реалізації права на отримання пільг та виплат, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. Таким чином, суд доходить висновку, що мається достатньо доказів та є передбачені законом підстави для встановлення факту того, що заявниця [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] до дня його загибелі, тобто по 20 вересня 2022 року включно. На підставі викладеного,

Outcome: approved