Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

06 вересня 2023 року позивач звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року, яка станом на 04 вересня 2023 року становить 20 296, 08 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилаєтеся на те, що відповідно до укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] договору №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року, остання отримала кредит у розмірі 3600 грн., строком на 22 дні, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3.5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Як вказує позивач, кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідач 14 січня 2021 року підписала кредитний договір 14 січня 2021 року о 10 годині 42 хвилини 34 секунди, шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER] в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.uа. 01 липня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (Кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто», укладено Договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М-3 за умовами якого право вимоги за Договором №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто». Відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за укладеним між сторонами договором №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року, яка станом на 04 вересня 2023 року становить 20296 грн 08 коп., яка складається з: 3600 грн. - заборгованість за кредитом; 1576 грн 08 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2 договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 14 січня 2021 року по 05 лютого 2021 року (включно); 15120 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 3.3. договору за ставкою 3.5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день прострочення за період з 06 лютого 2021 року по 05 червня 2021 року відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Сума заборгованості за кредитним договором відповідно до акту приймання передачі прав №1 від 01 липня 2021 року до договору відступлення права вимоги становить 20296 грн 08 коп. У зв`язку з відмовою відповідача від виконання зобов`язання в односторонньому порядку, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року в розмірі 20296 грн 08 коп. та судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору та витрат витрат на правову допомогу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2023 року матеріали позовної заяви передано за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду Миколаївської області.. Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року позовну заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив у встановлений судом строк не подала. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 січня 2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений договір позики №210114-33129-1, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 3600,00 грн, строком на 22 дні. За змістом позовних вимог вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі. 01 липня 2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінанс Інновація» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01 липня 2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». Домовленість двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є договором в розумінні положень частини першої статті 626 ЦК України. Відповідно до частини першої статі 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua/uk/about_us та https://monetka.com.ua/uk/about_us. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підтвердження укладення договору №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року позивачем відображено послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 13 січня 2021року о 23.27 год. відповідачем здійснено авторизацію в особистому кабінеті на сайті веб-сайті позивача, внесено особисті дані, обрано параметри кредиту: сума кредиту 3600,00 грн та строк 22 дні. 14 січня 2021 року відповідач ознайомившись з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування, отримав на вказаний ним фінансовий номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор. Цього ж дня о 10.42 годині відповідачем введено одноразовий ідентифікатор [NUMBER] та акцептовано пропозицію укласти кредитний договір. Кредитні кошти були направлені відповідачу 14 січня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком, а також випискою по особовому рахунку [PERSON] , витребуваної судом з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ухвалою від 26 лютого 2024 року. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статі 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, встановлено, що [PERSON] підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з огляду на що факт укладення договору №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року підтверджується матеріалами справи та узгоджується зі статтями 6, 627 ЦК України та статями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Указане відповідає положенням низки статей ЦК України, зокрема статті 629, 526, 615 цього Кодексу, відповідно до положень яких договір є обов`язковим до виконання сторонами, зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за положенням частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань, щодо своєчасної виплати кредитних коштів та процентів за його користування по договору №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року, за нею утворилася заборгованість в сумі 20296,08 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3600 грн, простроченої заборгованості по несплаченим процентам у розмірі 1576, 08 грн та заборгованості по нарахованим процентам відповідно до пункту 3.3 договору за ставкою 3,5 % за кожен день прострочення за період з 06 лютого 2021 року по 05 червня 2021 року відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до пункту 1.1-1.3 договору №210114-33129-1 від 14 січня 2021 року, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 3600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Процентна ставка за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 22 дні, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.4 Договору визначено і те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі-Правила), які розміщені на сайті monetka.ua. Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. У пунктах 5.2-5.2.2, [PERSON] , підписуючи даний договір, засвідчила, що ознайомлена, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Згідно пункту 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та дає з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів. Як вбачається з умов договору та графіку розрахунків, який є його складовою частиною, вбачається що строк дії договору від 14 січня 2021 року, який визначений сторонами 22 дні, не був пролонгований та закінчив свою дію 05 лютого 2021 року, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником дій, які обумовлені в пункті 4.14 Правил. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статі 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Судова практика Великої Палати Верховного Суду послідовна та неодноразово вказує на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статі 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) врегульовані частиною першою статті 1050 ЦК України, яка передбачає, що у разі коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 ЦК України. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як убачається з абзацу 2 пункту 3.3 Кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, які нараховані в період дії договору, а також нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, є обґрунтованими. Разом з тим, у пункті 8.38 постанови від 18 березня 2020 року № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Оскільки встановлений у пункту 3.3 Кредитного договору розмір процентів (15200), що нараховані за частиною другою статті 625 ЦК України явно, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому суд вважає можливим зменшити заборгованість за такими процентами до розміру заборгованості за тілом кредиту - 3600,00 грн Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Позивач на відшкодування понесених ним судових витрат просив стягнути з відповідача 2684 грн - сплаченого судового збору та 9000,00 грн - витрат на правову допомогу підтверджених копією договору про надання правової допомоги №03/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладеного між позивачем та адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем Актом приймання-передачі наданих послуг №81 до договору №02/06/2022 від 18 квітня 2023 року та Платіжною інструкцією від 01 травня 2023 року. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та приймаючи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1160,57 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож, в порядку статті 141 ЦПК України, витрати на правову допомогу слід стягнути із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3891,62 грн.. На підставі статей 259, 263-265, 280 ЦПК України,

Outcome: partial