Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

15.12.2023 представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 19.01.2024, обґрунтовуючи тим, що 28.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №425430215. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №51 від 05.11.2019 до Договору факторингу№28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №425430215. 20.10.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30989,50 грн, з яких: 10999,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19990,30 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 425430215 в розмірі\~ 30989,50 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. 22.01.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.03.2024 судом постановлено ухвалу, проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача, за довіреністю у справі - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутності представника товариства, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 28.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №425430215, який підписаний одноразовим ідентифікатором, у відповідності з п. 5 кредитного договору (а.с. 5-6), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, без конкретної споживчої мети на суму 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 Договору. Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів та кредит надається строком на 30 (тридцять) днів. Відповідно до п. 1.4, 1.5 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється\~ у розмірі 1,52 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного у п. 1.3 Договору. Позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 554,80% річних. Відповідно до п. 4.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.uа. Відповідно до п.п. 4.4. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 28.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаток №1 до договору №425430215 від 28.07.2019, а саме графік розрахунків, який є невід?ємною частиною договору (а.с. 6 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 7), згідно якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору продовжити строк , на який був наданий кредит на наступну кількість днів один. 28.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 8), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 28.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 8 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 9), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с.9 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 10), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 10 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 11), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 11 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 12), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 12 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 13), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 13 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 14), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 14 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 15), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 15 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 16), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 16 на звороті). 29.07.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано додаткову угоду до договору №425430215 від 28.07.2019, яка є невід?ємною частиною договору (а.с. 17), згідно якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на суму 1000,00 грн з 29.07.2019 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с. 17 на звороті). Встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови договору №425430215 від 28.07.2019 та додаткових угод до нього та надало позичальнику грошові кошти в загальній сумі 11000,00 грн, шляхом перерахування на його картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується копіями платіжних доручень від 28.07.2019 та 29.07.2019 (а.с. 18-19). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач [PERSON] електронним цифровим підписом у договорі №425430215 від 28.07.2019, приєднався до Правил надання коштів у позику, визнає та погоджується на запропоновані товариством умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Отже, підписання кредитного договору №425430215 від 28.07.2019(електронним підписом) свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний кредитний договір№425430215 від 28.07.2019підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Отже, встановлено, що вказаний кредитний договір №425430215 від 28.07.2019, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 28.07.2019 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Водночас, вирішуючи позов про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованості за кредитним договором №425430215 від 28.07.2019, що укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», суд враховує таке. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022 (а.с. 23-24), відповідно до умов якого клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається на наступний календарний день після підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановлений у додатку №1 до цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 (а.с. 25) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 30989,50 грн, з яких: 10999,20 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19990,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Так, позивач надає, копію Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 (а.с. 20-22), в якій сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, а саме п. 4.1 договору: наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Водночас, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №425430215 від 28.07.2019 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений 28.09.2019, а Договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, а реєстр прав вимог №51 від 05.11.2019 по формі встановленому у відповідному додатку до додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачений п. 4.1 додаткової угоди та згідно якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №425430215 від 28.07.2019, у матеріалах справи відсутній. Таким чином, ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 28.11.2018 позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 28.07.2019 між останнім та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, встановивши відсутність належних, достовірних та достатніх доказів щодо переходу права вимоги за кредитним договором №425430215 від 28.07.2019, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», суд дійшов висновку про недоведеність наявності підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Кредитним договором №425430215 від 28.07.2019 у розмірі 30989,50 грн та про відмову у задоволенні позову. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed