Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

17.10.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю Подановського Тараса Романовича засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1465794116 від 23.12.2021 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 28.12.2021 року на підставі договору факторингу №01/09/21, укладеним між позивачем та первинним кредитором, на суму 107761,79 грн., з яких 95367,51 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,39 грн. - сума заборгованості за річними відсотками та 12393,89 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками, а також стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконує, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів з відповідними процентами на 09.06.2023 року, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 06.11.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.68). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.69), відповідачка вказану ухвалу отримала у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.70). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 23.12.2021 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «центр фінансових рішень» був укладений кредитний договір №1465794116, за умовами якого позивачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 95900,22 грн. строком на 36 місяців з метою, утому числі, погашення заборгованості за кредитним договором 5485460261 від 11.06.2021 року. Проценти за користування кредитом становили 5% - при наданні кредиту, 2,49 % - щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти, деталі платежів з боку відповідачки були виписані у паспорті кредиту, а інші особливості визначені у умовах отримання фінансових кредитів первинного кредитора від 30.08.2021 (а.с.4-8). Кошти відповідачці були перераховані у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями від 23.12.2021 року №ТС-258412 та І265705254 (а.с.46-47). Позивач набув право вимоги до відповідачки на підставі договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «центр фінансових рішень» на загальну суму 96273,44 грн. за порядковим номером реєстру прав вимоги №28 (а.с.9-14). Відповідачка домовленостей як з первинним кредитором, так і з позивачем не дотримала, зокрема допустила неналежне виконання погоджених умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості по щомісячним та річним процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 09.06.2023 року у період, коли право вимоги за кредитом перейшло до позивача по справі (а.с.16). Підставою звернення до суду стало направлене відповідачці з боку представника позивача повідомлення вимоги від 10.05.2023 року, в якому уповноважений представник позивача вимагав від відповідачки повернути позивачу 56321,97 грн. - основного боргу, 39045,54 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом, 0,38 грн. - строкової заборгованості за процентами, 2387,92 грн. - строкової заборгованості за щомісячними процентами та 17617,29 грн. - простроченої заборгованості за щомісячними процентами, а загалом 115373,10 грн. (а.с.56), яке було надіслане відповідачці цінним листом з описом (а.с.57). Як вбачається з розрахунку позивача сума боргу, яку мала відповідачка станом на 10.05.2023 року вже на 09.06.2023 року зменшилася та вже складала 107761,79 грн., враховуючи оплати відповідачки 24.05.2023 року та 07.06.2023 року (а.с.16), тому суд розглядає вимоги позивача в межах ним заявлених вимог, виходячи з принципу диспозитивності цивіного процесу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відносно даної справи, суд погоджується з визначеним позивачем розміром отриманого кредиту та нарахованих відсотків у період до 10.05.2023 року, оскільки таке нарахування відповідає умовам укладеного між первинним кредитором та відповідачкою договору щодо щомісячних платежів, які відповідачка належним чином не сплачувала. Обмежень щодо передання права вимоги іншим особам кредитним договір між первинним позивачем та відповідачкою не містить. Таким чином, в даному випадку позивачем використано право дострокового стягнення всієї суми кредиту шляхом звернення до суду, а відповідно 10.05.2023 року припинився строк дії договору, у зв`язку з чим право АТ «Таскомбанк» нараховувати передбачені договором проценти припинилося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду із вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості, змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору, оскільки їх нарахування законом не передбачено. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за розгляд справи у суді у розмірі сплаченого судового збору у сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved