Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду (справа № 464/9854/13-ц) від 22 листопада 2013 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн з проведенням індексації відповідно до закону, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в загальній сумі 19 405, 00 грн, що включає: 16 000,00 грн - частину витрат понесених на оплату за навчання дитини в навчальному закладі та 3 405,00 грн - понесених витрат за проходження дитиною курсів з навчання іноземної (польської) мови в ФОП [PERSON] , покликаючись що розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26 вересня 2012 року є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, погіршився стан здоров`я позивача та матеріальний стан. Вказує, що відповідач жодних додаткових коштів не надає Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 лютого 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 27 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання призначене на 11:30 год 22 квітня 2024 року не з`явилися. Позивач бере участь у справі через представника адвоката Кецка В.Я., який скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позов підтримують та просять задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Відзиву на позовну заяву не подав. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України). Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2012 року. У шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22 листопада 2013 року задоволено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2018 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані\~Конституцією України,\~Сімейний кодексом України\~та\~Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, за ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні, враховуючи погіршення стану здоров`я та матеріального стану позивача, а саме наявність другої групи інвалідності (загальне захворювання) та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9\~ст.7 СК України), позов слід задоволити, збільшивши розмір аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 гривень. Збільшення розміру аліментів до такого розміру буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини та загальним засадам судочинства, таким як справедливість, добросовісність та розумність. Указаний розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2\~ст.184 СК України). Також, за вимогами ст.185\~Сімейного кодексу\~України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Позивачем понесено на дитину наступні документально підтвердженні витрати: 32 000,00 грн оплата за навчання дитини в навчальному закладі у Відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» за 2 роки навчання. Водночас позивачем не доведено понесені витрати у розмірі 8\~810,00 грн за проходження дитиною курсів з навчання іноземної (польської) мови, так як із долучених квитанцій, за відсутності інших доказів, неможливо встановити куди такі кошти сплачувались та за які послуги. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 16\~000,00 грн, які фактично понесені нею, у зв`язку з навчанням дитини. Відтак позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Покладення обов`язку матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на матір є порушенням норм закону. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 2\~209,87 грн судового збору (1 211,20 + 998,67), пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved