Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Працевитий Г.О. звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів, що відраховано з її заробітку на виконання виконавчого напису нотаріуса. \~ \~ \~ \~В позові зазначив, що 11.05.2012 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 001-07505-110512. На підставі договору про відступлення прав вимоги від 21.05.2020 року правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 56151 про стягнення з позивачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 001-07505-110512 від 11.05.2012 року у розмірі 16\~994 грн. 58 коп. 30 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. відкрито виконавче провадження № 65931009 з примусового виконання означеного виконавчого напису. Під час здійснення виконавчого провадження з позивачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» стягнуто 12 009 грн. 98 коп. основного боргу. \~ \~ \~ \~Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2022 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин стягнуті на користь фінансової установи на виконання виконавчого напису грошові кошти є коштами, що утримуються без відповідної правової підстави, тому їх належить повернути позивачу шляхом стягнення з банківської установи. \~ \~ \~ \~Окрім означеної суми, просить про стягнення з відповідача на його користь сплаченого судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. Внаслідок автоматизованого розподілу справ в порядку ст. 33 ЦПК України справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В., якою на підставі ухвали від 29.03.2024 року позов прийнято до розгляду і в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Заходи забезпечення позову, доказів в справі не вживалися. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 56151 про стягнення з позивачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 001-07505-110512 від 11.05.2012 року у розмірі 16 994 грн. 58 коп. 30 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. відкрито виконавче провадження № 65931009 з примусового виконання означеного виконавчого напису. Під час здійснення виконавчого провадження з позивачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» стягнуто 12 009 грн. 98 коп. основного боргу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2022 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. При наведених обставинах позивачем заявлено вимогу про стягнення з фінансової установи коштів загальному розмірі у розмірі 12\~009,98 грн., основного боргу. Матеріалами справи підтверджено, що виконавчий напис був виконаний шляхом звернення стягнення на заробітну плату позивача та підприємством здійснювались відрахування коштів на його виконання. Як випливає із змісту ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. За змістом наведеного в статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Тобто з наведених норм вбачається, що під час примусового виконання виконавчого напису стягується не тільки сума основного боргу, а ще нараховуються витрати з винагороди приватного виконавця та витрати з проведення виконавчих дій Так, з матеріалів справи вбачається, що із заробітної плати, нарахованої [PERSON] , в межах виконавчого провадження № 65931009 станом на 29.01.2024 року стягнуто кошти у розмірі 14\~174 грн. 48 коп., з яких 12\~009 грн. 98 коп. стягнуто на користь відповідача в межах заборгованості за кредитним договором (а.с. 23). Главою 83 ЦК України внормовано правовідносини, що виникають у зв`язку з набуттям та збереженням майна без достатньої правової підстави. Зокрема, статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За тлумаченням вказаної норми права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15ц, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на правовій вказівці закону або суперечить меті правовідношення і її юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом ч. 3 ст. 1212 ЦК положення про безпідставно набуте майно застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Виключення з цього правила в силу ст. 1215 ЦК України становлять безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вирішуючи спір, суд не може констатувати наявність сукупності передумов для залишення стягнутих на виконання виконавчого напису грошових коштів на користь відповідача, оскільки, як зазначено судом, набуття належних позивачеві грошових коштів сталося за його рахунок та у відсутність належної правової підстави, оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. З огляду на правовідносини сторін суд знаходить всі підстави для застосування наведеної норми матеріального права, що тягне за собою задоволення позову в цій частині. Отже, зазначені грошові кошти були відраховані із заробітної плати позивача та стягнуті на користь відповідача в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а відтак ці грошові кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу в силу вимог ст. 1212 ЦК України. Вирішуючи питання про покладення на відповідача видатків зі сплати судового збору, суд враховує, що відповідно до ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved