Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи подану позовну заяву посилалося на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до нього із Заявою № б/н 11 вересня 2020 року. Вказана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами", які викладені на банківському сайті склала між ними Договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за Договором виконав надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач в свою чергу зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, погашаючи такий відповідно до умов п.2.1.1.3.1 Договору. Однак свої зобов`язання відповідач не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 37 227 грн. 99 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 990 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7 237 грн. 99 коп. У зв`язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37 227 грн. 99 коп. та судовий збір в сумі 2 684 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду з повідомленням сторін. На розгляд справи до суду представник позивача Сауляк Є.В. не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Також надав суду письмові пояснення, відповідно до яких банком було ініційовано проведення перевірки за фактами здійснення оспорюваних операцій з рахунками відкритими на ім`я [PERSON] . Аналізом виписок по карткам було встановлено, що відбувались списання по карткам відповідачки із використанням сумнівних операцій. Враховуючи той факт, що пароль від Приват 24 [PERSON] не змінювався, тому несанкціоновані транзакції були здійсненні в результаті розголошення клієнтом конфіденційної інформації. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала і заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що вона стала потерпілою від шахрайських дій, так як в період з 7 по 11 травня 2022 року з її карткового рахунку були списані кредитні грошові кошти в сумі 30 000 грн. 21 червня 2022 року вона звернулася до поліції із заявою з приводу даного факту, на підставі чого було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство). На даний час у вказаному кримінальному провадженні проводиться слідство. У зв`язку із цим вона не погоджується з розрахунком заборгованості позивача, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд дослідивши докази приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, в тому числі з договорів. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 11 вересня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» відкрито картрахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] та встановлено кредитний ліміт в сумі 5 000 грн.; 11 листопада 2020 року кредитний ліміт збільшено до 15 000 грн.; 18 грудня 2020 року - до 20 000 грн.; 18 травня 2021 року - до 30 000 грн. (а.с.12). Банк зобов`язання за Договором виконав надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до умов п.2.1.1.3.1 Договору відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту згідно умов Договору, погашаючи такий згідно умов (а.с.14-22). Однак за твердженням позивача свої зобов`язання за укладеним договором відповідачка не виконала. Згідно розрахунку заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором станом на 10 березня 2023 року складає 37 227 грн. 99 коп., зокрема, за тілом кредиту в розмірі 29 990 грн. та за простроченими відсотками в розмірі 7 237 грн. 99 коп. (а.с.7-9). Із виписки за договором № б/н за період з 01 вересня 2020 року по 15 березня 2023 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк» та додатків до пояснень представника відповідача вбачається, по карті [NUMBER] встановлено, що відбулись сумнівні списання. Аналізом проведених транзакцій по карті [NUMBER] встановлено, що через адмінку "РаnLіке", кошти перевели через термінали [NUMBER] (емітент АТ "ТАСКОМБАНК") та термінал [NUMBER] (емітент АТ "УКРГАЗБАНК") шляхом ручного введення номера картки, терміну дії, сvv-коду картки для інтернет платежів з використанням "ЗD-Sесurе". Оскільки цей банк сторонній встановити отримувача та подальше виведення списаних коштів на стороні "ПриватБанку" не вдалося можливим. Підтвердження списання коштів відбувалось із використанням ЗD-Sесurіtу, тому заявки на повернення грошових коштів подати немає можливості. Аналізом виписки по карті [NUMBER] встановлено, що також відбулись сумнівні списання. Аналізом даних, отриманих за заявкою SIММОN (дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи), встановлено, що в період часу з 01.05.2022 до 11.05.2022 в Приват24 здійснювалися входи з пристрою, типового для даного акаунту зазначеного, як M2006CЗМG/ REDMI (іmеі 8АDЕ4079ВВВАС22Е). Типовими ір-адресами для даного акаунту у вказаний період є наступні: 151.82.156.160 та 151.44.46.237. Однак, у вказаний період часу були також здійснені входи з нетипових для даного аканту пристроїв, зазначеного як SМARTPHОNE (fіngеrрrіnt: [NUMBER]) та ZТЕ ВLАDЕ L9| ZТЕ (іmеі: [NUMBER]), при цьому входи здійснювалися з ір- адрес [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER], геопозиція входів на даному пристрої відключена. Встановити яким чином було підтвердження входу в П24 клієнта [PERSON] , з нетипового пристрою неможливо. Змін в П24 клієнта [PERSON] , не встановлено. Додатково встановлено зміну фінансового номеру телефону з [NUMBER] на [NUMBER] , - 09.05.2022 - 08:00:41. Під час перевірки Приватбанком, було отримані дані, які свідчать про те, що у період 2023 - 2024 років номер телефону [NUMBER] , не поповнювався клієнтами банку. Перевіркою номеру телефону [NUMBER] встановлено, що він не належать жодному з клієнтів банку, у зв`язку з чим його внесено до списку обмежень. Зняття з картки [NUMBER] АТ "ТАСКОМБАНК" в банкоматній мережі Приватбанку не відбувалось. Шахрайська карта [NUMBER] внесена в список скомпрометованих карт. Шахрайський телефон [NUMBER] внесено в список телефонів шахраїв. Після встановлення сумнівних операцій картки [PERSON] №№ [NUMBER] , [NUMBER] були заблоковані після сумнівних операцій банком. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12022025080000115, 20 червня 2022 року [PERSON] звернулася із заявою до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про те, що в період часу з 07 травня 2022 року по 11 травня 2022 року невідома особа шахрайським шляхом зняла із її кредитної картки "Приват Банк" грошові кошти на загальну суму 30 000 грн. Із матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що 09 травня 2022 року із банківської картки [PERSON] було списано суми 19 582 грн. та 29 520 грн. як оплату за поповнення мобільного телефону у ФОП [PERSON] в місті Кривий Ріг. Вказані операції були проведені через РОS - термінал та за допомогою мобільного телефону. Відповідно до п.6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05.11.2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом 6.6 Правил користування платіжною карткою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. В ході судового розгляду не спростовано твердження відповідачки [PERSON] про те, що з її карткового рахунку шляхом обману, знято кредитні кошти. Як встановлено судом, за даним фактом триває досудове розслідування. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів про те, що відповідачка будь-якими своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року №6-71 цс 15, який відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної Ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження №61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстав для стягнення судового збору з відповідачки на користь позивача немає.

Outcome: dismissed