Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У квітні\~2024\~року позивач,\~діючи від\~імені та\~в інтересах\~неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~подала через\~суд позов\~до відповідача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що з\~13\~листопада 2021\~року вона\~знаходиться у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем,\~від якого\~вони мають\~спільну малолітню\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~однак,\~не зважаючи\~на те,\~що шлюб\~між сторонами\~не розірвано,\~позивач разом\~із донькою\~проживає окремо\~від відповідача\~та донька\~перебуває на\~її повному\~утриманні,\~оскільки у\~добровільному порядку\~відповідач не\~надає кошти\~на її\~утримання,\~а саме\~на придбання\~одягу,\~канцелярських товарів\~для школи,\~продуктів харчування,\~медикаментів тощо,\~тоді як\~ позивач\~не може\~самотужки забезпечити\~малолітній дитині\~належний рівень\~утримання,\~необхідний для\~її розвитку\~відповідного віку,\~у зв`язку\~з чим\~просила суд\~ухвалити рішення\~про стягнення\~з відповідача\~на ім`я\~позивача на\~утримання малолітньої\~доньки в\~розмірі 1/4\~частини від\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків та\~не більше\~10\~(десяти)\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісяця,\~починаючи стягнення\~з 02\~квітня 2024\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2024 року справу розподілено судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 04 квітня 2024 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач, отримавши примірник позовної заяви з додатками, свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з наведених у ньому підстав та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував тим, що після того, як позивач переїхала у м. П`ятихатки, на вихідні дні, канікули забирає до себе доньку, утримує її під час проживання з ним та їй краще проживати з батьком у м. Дніпрі, оскільки він належно приймає участь в її вихованні та за можливості матеріально допомагає, тому вважає вимоги позивачки безпідставними, у зв`язку з чим просив в позові відмовити. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 13 листопада 2021 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1298 (а.с. 7). Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками в якому записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як встановлено судом малолітня [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] , окремо від батька дитини відповідача у справі, враховуючи, що само по собі безперешкодне спілкування відповідача з дитиною, перебування доньки на канікулах чи у вихідні за місцем мешкання батька, не можна вважати постійним місцем проживання дитини з відповідачем. Також судом встановлено, що відповідач регулярного матеріального утримання дитині не надає, а таке утримання має разовий та нерегулярний характер. Доказів працевлаштування та підтвердження наявності у відповідача інших доходів, розмір та джерела їх отримання відповідачем у відповідності зі своїм процесуальним обов`язком за ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано, відсутнє документальне підтвердження цих обставин і в матеріалах справи. Відомостей про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб суду не надано. Відповідно, судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь малолітньої дитини аліментів на її утримання на ім`я її матері [PERSON] . Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За вимогами ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4, ст. 5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів.\~Держави-учасниці\~вживають всіх\~необхідних законодавчих,\~адміністративних та\~інших заходів\~для здійснення\~прав,\~визнаних у\~цій Конвенції. Держави-учасниці\~поважають відповідальність,\~права і\~обов`язки батьків\~і у\~відповідних випадках\~членів розширеної\~сім`ї чи\~общини,\~як це\~передбачено місцевим\~звичаєм,\~опікунів чи\~інших осіб,\~що за\~законом відповідають\~за дитину,\~належним чином\~управляти і\~керувати дитиною\~щодо здійснення\~визнаних цією\~Конвенцією прав\~і робити\~це згідно\~зі здібностями\~дитини,\~що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Розглядаючи питання про визначення розміру аліментів, суд, згідно ст.ст. 183, 184 СК України, враховує, що відповідач є батьком малолітньої дитини, мешкає окремо від неї, належної та достатньої участі в її утриманні та забезпеченні здорового розвитку не приймає та не забезпечує у необхідній мірі виживання і здоровий розвиток дитини на рівні хоча б мінімального державного забезпечення, а також приймає до уваги, що позивач заявила про визначення аліментів у частці від заробітку і про визначення аліментів у твердій грошовій сумі не клопотала, тому приходить до висновку про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу (заробітку) батька. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище малолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, мешкає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, матеріальний стан позивача, розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який на час розгляду справи становить 3 196 грн., суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4\~частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, які підлягають стягненню з відповідача на користь дитини [PERSON] на ім`я її матері, яка в її інтересах пред`явила позов. Доводи відповідача про відсутність можливості матеріально утримувати дитину у зв`язку з відсутністю роботи та доходів не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки сама по собі непрацевлаштованість за умов працездатності особи не впливає на обов`язок батька утримувати свою дитину. Доводи відповідача про те, що дитина забезпечена необхідним і відповідач несе частину витрат на харчування, одяг, не може бути підставою відмови у позові, враховуючи, що аліменти є тим утриманням, суть якого має саме регулярний характер, з тим, щоб за рахунок стабільності таких виплат мало місце планування бюджету з цільовим використанням за для забезпечення життєдіяльності, здоров`я та розвитку дітей та ці витрати мають нести кожен з батьків рівною мірою. Одночасно, суд відзначає, що будь-які доводи відповідача про нецільове та недоцільне використання коштів позивачем до питання про розмір аліментів не відносяться, і стосуються його права контролю цільового використання коштів через органи опіки та піклування, в порядку визначеному ст.186 СК України. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved