Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті його матері на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації смерті його матері через відсутність відповідного документу про смерть встановленого зразка. Заявник і представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули, представники учасників процесу надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 28, 30). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Заявник є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 січня 1977 року (а.с. 14). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 січня 2024 року, [PERSON] померла [INFO] в селищі міського типу Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області (а.с. 16). Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, вся територія Генічеського району Херсонської області - є територією України тимчасово окупованою Російською Федерацією. Відповідно до адміністративно-територіального поділу Херсонської області селище міського типу Нижні Сірогози належить до Генічеського району Херсонської області. Вирішуючи дану справу, суд зважає на таку інформацію, що викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі від 11 квітня 2017 року № 9-697/0/4-17. З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and others v. Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Також, суд застосував практику Європейського суду з прав людини стосовно так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «набійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, на підставі досліджених судом письмових доказів, встановлено, що матір заявника дійсно померла [INFO] в селищі міського типу Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність зазначеного факту. За таких обставин, заяву слід задовольнити як обґрунтовану. Даний факт встановлено з метою надання заявнику можливості зареєструвати смерть своєї матері для подальшого оформлення спадкових прав. На підставі частини четвертої статті 317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved