Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в особі його виробничого структурного підрозділу Знам`янського водопровідно-каналізаційного господарства 13.03.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за вказаною адресою. Так, 22.06.2017 прийнятий Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який вперше дав визначення поняття комерційного, розподільного засобів обліку води та внесків. З 01.05.2019 в повному обсязі введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 від 09.11.2017. Практична реалізація норм і положень цього Закону, зокрема, що регулюють надання та оплату комунальних послуг, здійснюється з переходом на нові договірні відносин між виконавцями комунальних послуг і споживачами. При цьому, Законом чітко визначено умови перехідного періоду. Виконуючи норми законодавства, 17.10.2019 на офіційному сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» опубліковано повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку по вул.Михайла Грушевського,16 в м.Знам`янка із зазначенням вартості встановлення вузла комерційного обліку, розміру внесків та порядку його сплати. Саме повідомлення було вручено голові ОСББ «Фортуна-Жовтнева» [PERSON] 28.11.2019. Надалі, 29.09.2021 підприємством водоканалу направлено лист-повідомлення про опломбування вузла комерційного обліку, яке повинно було відбутися об 11 год 00 хв 08.10.2021. Так, представниками Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 08.10.2021 був складений акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік лічильника Maddalena №1812006429 з показниками 01004м3 пломба 35043061, магнітна стрічка №3356675, 3356671, діаметром 25мм, у зв`язку з чим відповідачці почав здійснюватися розподіл послуг за комерційним вузлом обліку з листопада 2021 року. У зв`язку з вищевикладеним, розрахунок за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , почав розраховуватися з урахуванням норм чинного законодавства, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Крім того, [PERSON] , крім плати за послуги водопостачання та водовідведення, повинна здійснювати плату за абонентське обслуговування з 10.03.2022 відповідно до умов договору приєднання. З огляду на викладене, [PERSON] за період з 01.07.2021 до 29.02.2024 має заборгованість в розмірі 2 228 грн 21 коп, а також повинна сплатити ОКВП «Дніпро-Кіровоград» індекс інфляції в сумі 1\~013 грн 19 коп та 3% річних в сумі 260 грн 15 коп відповідно до ст.625 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, оскільки після пред`явлення даного позову до суду відповідачка 18.03.2024 в повному обсязі сплатила заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, тому від цієї частини позовних вимог представник позивача відмовилася. Просила стягнути з відповідачки лише нараховані індекс інфляції, 3% річних та судовий збір. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила факт сплати нею заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення після подання позову до суду та до відкриття провадження у справі, однак щодо позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних заперечила, оскільки заборгованість нею сплачена. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Частинами 1 та 3 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем житлово-комунальних послуг за цим законом є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 3 статті 16 вказаного Закону визначено принцип безперервного надання споживачу комунальних послуг. За змістом ст.23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. При здійсненні нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення застосовується Закон України «Про комерційний облік теплової енергії», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005, а також Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Згідно зі ст.1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів; розподільний облік комунальних послуг (далі - розподільний облік) - визначення за допомогою вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) та/або за встановленими правилами (методиками) у передбачених цим Законом випадках кількісних показників отриманої споживачем комунальної послуги, на підставі яких здійснюється розподіл показань вузла комерційного обліку між споживачами в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Згідно з п.2 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Частини 1, 2 ст.714 ЦК України передбачають, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на індивідуального споживача покладено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Поряд з цим, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Плата за абонентське обслуговування та її розмір проводиться відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови КМУ від 05.07.2019 №690 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення», з врахуванням вимог постанови КМУ №808 від 21.08.2019 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідачка є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ). Згідно з актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентний облік від 08.10.2021 №57, за адресою: [ADDRESS] , встановлено та прийнято на абонентний облік комерційний прилад обліку. Представником позивача наданий детальний розрахунок боргу за перерозподілом комерційного приладу обліку по [ADDRESS] , що обладнана розподільчим вузлом обліку, за період з 01.10.2021 до 29.02.2024, а також надано таблицю по розподілу/перерозподілу комерційного/розподільного засобів обліку води за вказаною адресою. Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів, відповідачці за період з липня 2021 року до лютого 2024 року за об`єктом споживання: [ADDRESS] , нараховано заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 2 228 грн 21 коп. Нарахування заборгованості згідно зі вказаною довідкою здійснювалося виходячи з показників лічильника встановленого у квартирі, розподілу загального обсягу споживання за комерційним засобом обліку та розміру плати за абонентське обслуговування. Розрахунок боргу за перерозподілом комерційного приладу обліку виконаний відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. На підставі викладеного судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачкою вартості послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2021 до 29.02.2024 у неї станом на день подання позову до суду виникла заборгованість в сумі 2 228 грн 21 коп. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача в частині позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2 228 грн 21 коп відмовилася, оскільки [PERSON] після пред`явлення даного позову до суду зазначену заборгованість сплатила 18.03.2024, що також підтверджується доданим відповідачкою до матеріалів справи дублікатом квитанції. Оскільки представник позивача не підтримує своїх позовних вимог в цій частині, тому заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2 228 грн 21 коп не підлягає стягненню з відповідачки, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. В свою чергу, у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачкою вартості послуг з водопостачання та водовідведення їй, відповідно до ст.625 ЦК України, нараховані індекс інфляції в сумі 1\~013 грн 19 коп та 3% річних в сумі 260 грн 15 коп за період з липня 2021 року до січня 2024 року. В судовому засіданні відповідачка з нарахованими їй індексом інфляції та 3% річних не погодилася, оскільки заборгованості перед ОКВП «Дніпро-Водоканал» вона не має. Проте, відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи вищезазначені положення ЦК України, суд дійшов висновку щодо доведеності позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне стягнути з відповідачки нараховані індекс інфляції та 3% річних із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення. Крім того, відповідачкою у поданому відзиві та запереченнях було заявлене клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, мотивуючи тим, що заборгованості перед позивачем вона не має. Однак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідачки, оскільки предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Проте, як встановлено в судовому засіданні, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, індекс інфляції та 3% річних. Однак відповідачкою після подання позову до суду сплачено лише суму заборгованості, в той час як питання щодо сплати індексу інфляції та 3% річних на час розгляду справи між сторонами залишилося неврегульованим. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення позивачем було сплачено судовий збір у сумі 268 грн 40 коп. Однак, ухвалою суду від 03.04.2023 судовий наказ скасовано. Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При зверненні до суду з даним позовом ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було доплачено судовий збір в сумі 2 759 грн 60 коп. Таким чином, загальна сума сплаченого позивачем судового збору за подання цього позову становить 3 028 грн, що відповідає ставкам судового збору, які підлягають сплаті юридичною особою за подання до суду позовної заяви майнового характеру у 2024 році. В свою чергу, згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду\~на викладене\~та враховуючи,\~що даним\~рішенням позовні\~вимоги задоволені\~частково,\~відповідачкою заборгованість\~за надані\~послуги з водопостачання та водовідведення сплачена після пред`явлення позову до суду, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 101 грн 28 коп.

Outcome: partial