Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

У вересні 2023\~року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 04.09.2023 року. Даний позов мотивувала тим, що 20.02.2007 року між нею та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 298. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12.07.2017 року. Шлюб між позивачем та відповідачем згідно з заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 29.11.2021 року, яке набрало законної сили 29.12.2021 року, було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, весь тягар по матеріальному утриманню дитини, забезпечення її всім необхідним виконує позивач сама. При цьому відповідач є працеспроможним, інвалідності не має, утримує ще одну їх спільну дитину, та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини на рівні 4\~000\~грн. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх малолітньої доньки у твердій грошовій сумі 4\~000\~грн, щомісячно з дня звернення до суду до досягнення донькою повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась. При цьому, подала до суду заяву, згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК\~України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено\~повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими остання проживає. Положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину. А також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, з матеріалів справи вбачається, що 04.09.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.09.2023\~року її будо передано до провадження судді Волчка А. Я. При цьому, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.09.2023\~року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Унаслідок усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2023 року у справі було відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу у порядку ст. 178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву. Проте, відповідач вказаним правом не скористався та не надав до суду відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Під час судового розгляду, судом встановлено, що 20.02.2007 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблений актовий запис № 298. Внаслідок реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 12.07.2017 року Святошинським районним у м.\~Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №\~1614. При цьому, згідно з наявною у матеріалах справи копією заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29.11.2021 року, яке набрало законної сили 29.12.2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.08.2022\~року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Наразі малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, весь тягар по матеріальному утриманню дитини, забезпечення її всім необхідним виконує позивач сама, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Відділу реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. З часу припинення спільного проживання відповідач абсолютно ніяк не піклується про доньку, матеріальної допомоги не надає та ухиляється від її утримання. При цьому, відповідач не надав суду будь-яких доказів протилежного, тобто добровільного надання допомоги на утримання доньки [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі 4\~000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Так, у відповідності до ч. 8 ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховноїради України№ 789-XIIвід 27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст.182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст.181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2\~ст. 184 СК України). У відповідності до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину підлягають стягненню з 04.09.2023\~року. Відповідно до ст.430 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити до стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 4\~000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією починаючи з 04.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача, його неплатоспроможність суду не надано. При цьому, суд враховує, що з відповідача [PERSON] , [INFO] , згідно з наявною у матеріалах справи копією судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2022\~року, також стягуються аліменти на утримання старшого сина сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак відповідачем не надано суду будь-яких відомостей щодо його доходу та неможливості оплачувати аліменти у такому розмірі на дітей. Більше того, він у майбутньому не позбавлений права звернутися до суду про зміну розміру аліментів підтверджуючи свій фінансовий стан та платоспроможність. Згідно\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд вважає, що 4\~000,00 грн. на малолітню дитину є саме тим розміром аліментів, який відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини. Також, суд вважає за можливе роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України). Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки позивач згідно\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст.141ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1\~073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved