Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України спеціально визначеного для відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду шкоду у загальному розмірі 479\~741, 94 грн. В обґрунтування позову вказує, що 26 квітня 2018 року йому було повідомлено про підозру в кримінальному провадженні №12017060170000214 від 07.03.2017 року у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 27 квітня 2018 року відносно позивача був затверджений обвинувальний акт, згідно якого він обвинувачувався у порушенні правил безпеки дорожнього руху, яке призвело до дорожньо-транспортної пригоди та отримання пасажиром автомобіля тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Вказаний обвинувальний акт був переданий на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області та вироком цього суду від 21.07.2022 року його було визнано невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та виправдано за відсутністю в його діяннях складу зазначеного кримінального правопорушення. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10.01.2023 року за результатами розгляду апеляційної скарги виправдувальний вирок суду першої інстанції залишено без змін. У зв`язку з чим вказує, що він перебував під слідством та судом з 26.04.2018 року до 09.01.2023 року, тобто 4 роки 8 місяців 15 днів. Пояснив, що внаслідок незаконного обвинувачення у вчиненні злочину йому завдана моральна шкода, спричинена переслідуванням правоохоронними органами, психологічним тиском безпідставного перебування у статусі підозрюваного та обвинуваченого, вимушеністю за викликом з`являтись до слідчого та до суду, захищатись від обвинувачення, оплачувати послуги адвоката. Вказує, що доки тривало досудове та судове слідство він переживав, що може бути засуджений за дії, які не вчиняв. Вказав, що потерпілий в рамках вказаного кримінального провадження пред`явив до нього цивільний позов про стягнення завданої злочином шкоди на суму 70\~000 грн. Прокурором в інтересах держави був поданий позов про стягнення витрат на лікування потерпілого в сумі 15 707,94 грн. Все це викликало у нього тривогу за своє майбутнє незважаючи на відсутність його вини в тому, що сталось. Тому \~з огляду на положення\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 1176\~ЦК України та виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2023»\~рік в розмірі 6700 грн. просить стягнути моральну шкоду за період перебування під слідством та судом, тобто за 4 роки 8 місяців 15 днів, що становить 378\~441,94 грн., витрати на професійну правничу допомогу надану у рамках вказаного кримінального провадження у розмірі 86\~150 грн. та витрачену суму коштів за проведення експертизи на договірній основі проведену під час судового розгляду у розмірі 15\~150 грн. У відзиві на позовну заяву представник Житомирської обласної прокуратури\~ заперечив щодо задоволення позову через його необґрунтованість. Вказує, що позивачем не наведено конкретних обставин в чому саме виражається завдана моральна шкода, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження моральних та фізичних страждань, які б полягали у фізичному або душевному болю, погіршенню здібностей позивача, не доведено зв`язок таких факторів із можливими неправомірними діями відповідачів. Вказують, що здійснення слідчих дій в ході досудового розслідування є безпосередніми повноваженнями органів досудового розслідування, тому саме лише здійснення таких заходів не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Розмір заявленої моральної шкоди є безпідставним. Крім того вказали, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат. Послуги адвоката у вигляді підготовки та участі в судовому засіданні Житомирського районного суду з урахуванням часу на дорогу від 10.08.2018, 14.08.2018, 02.10.2018, 05.11.2018, 03.12.2018, 11.01.2019, 20.02.2019, 10.06.2019, 18.07.2019, 19.07.2019, 04.11.2019, 02.12.2019, 20.01.2020,21.05.2020, 09.07.2020, 19.10.2020, 23.04.2021, 05.07.2021 05.10.2021, 07.02.2022, 13.06.2022 не відрізняються, документально не обґрунтовані та не конкретизовані, а також із врахуванням того, що справа не є складною, що свідчить про завищення кількості витраченого часу на їх підготовку. Матеріли справи не містять доказів які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що при розрахунку вартості наданої правничої допомоги враховано те, що робоче місце адвоката знаходиться в м. Коростишів, а час витрачений адвокатом на дорогу, тобто прибуття для участі у судовому засіданні, очікування та безпосередня участь у судовому засіданні є складовими правничої допомоги, адже такі обставини є незворотними, адвокат витрачає свій робочий час, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 №910/7586/19. Відповідач Державна казначейська служби України ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримали. Відзив станом на день розгляду справи до суду не надходив. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідив надані докази на засадах змагальності в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 березня 2017 року Житомирським районним відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] , що спричинило потерпілому [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, внесено відомості до ЄРДР за №12017060170000214 за ч.2 ст.286 КК України\~(а.с. 5). 26 квітня 2018 року слідчим, за погодженням з прокурором, у вищевказаному кримінальному провадженні [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. За результатами досудового розслідування 27 квітня 2018 року Житомирською місцевою прокуратурою скеровано до Житомирського районного суду Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12017060170000214 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2022 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 109997 грн 53 коп. майнової шкоди та з [PERSON] 70000 грн. моральної шкоди залишено без розгляду. Цивільний позов прокурора про стягнення з [PERSON] на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в особі Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради 15707 грн. 94 коп. витрат за стаціонарне лікування потерпілого також залишено без розгляду (а.с. 15-28). Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 січня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 21 липня 2022 року, яким [PERSON] визнано невинним і виправдано, залишено без змін (а.с. 36). Статтею \~56 Конституції України\~ визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Статтею\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який не суперечить засадам цивільного законодавства. Способами захисту є зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частинами першою, другою, сьомою\~статті 1176 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зі змісту статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~ підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з пунктами 3, 5 частини 1\~статті 3 цього Закону\~ у випадках наведених у\~ст. 1 цього Закону\~ громадянинові, зокрема відшкодовується (повертаються) також судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином , суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, моральна шкода. Частина 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначає, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Положення ч. 5 та ч. 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлюють, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Таким чином, законодавством встановлений тільки мінімальний розмір моральної шкоди за даною категорією справ, а остаточний розмір визначається судом з урахуванням обставин справи та в межах, встановлених цивільним законодавством. При цьому, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 2 грудня 2015 року в справі за № 6-2203цс15. Положеннями статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, внаслідок, зокрема незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, особа має право на відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1176 Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 6700 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством та судом з 26 квітня 2018 року (повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України) до 10 січня 2023 року (набрання ухвалою апеляційною інстанцією законної сили), що загалом становить 4 роки, 8 місяців, 16 днів (56 місяців 16 днів). Таким чином, розмір моральної шкоди, обрахованої у відповідності до вищевказаних норм права в межах заявлених позовних вимог з розрахунку: \~ 56 місяців х 6700 грн. = 375\~200 грн; 15 днів х 6700 грн./31 день= 3241,94 грн., що загалом є гарантованим державою мінімумом моральної шкоди завданої позивачу та становить\~ 378\~441, 94 грн., яку і просить стягнути позивач на свою користь. Мотивуючи розмір завданої шкоди позивач вказує, що внаслідок незаконного обвинувачення його у вчиненні злочину йому була спричинена моральна шкода яка спричинена переслідування правоохоронними органами, психологічним тиском, безпідставного перебування у статусі підозрюваного та обвинуваченого, вимушеністю за викликом з`являтись до слідчого та до суду, захищатись від обвинувачення, оплачувати послуги адвоката, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, переживання бути засудженим за дії які він не вчиняв та тривогу за своє майбутнє в тому числі через заявлений цивільний позов потерпілого у розмірі 70\~000 грн. та поданий в інтересах держави цивільний позов прокурора про стягнення витрат на лікування потерпілого у розмірі 15\~707,94 грн. \~Так, дослідивши надані докази в їх сукупності, враховуючи обставини, викладені у вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 21.02.2022 року та ухвалі Житомирського апеляційного суду від 10.01.2023 року у справі №278/1453/18, суд дійшов до висновку про доведеність факту понесення позивачем моральних страждань та переживань з приводу незаконного притягнення його як підозрюваного, порушеної кримінальної справи та розгляду кримінального провадження, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації його життя, нераціонального витрачання життєвого часу, сильний стрес, значні витрати фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодування в розмірі 378\~411,94 грн. відповідатиме розміру моральної шкоди заподіяної позивачу в межах заявлених позовних вимог. При цьому на переконання суду такий розмір відшкодування моральної шкоди є достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його безпідставного збагачення. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу та витрат на оплату експертизи. Згідно з пунктом 3 та 4 частини першої\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~у наведених в\~статті 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема судові витрати\~та інші\~витрати,\~сплачені громадянином та суми сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Згідно з положеннями\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З матеріалів справи слідує, що між [PERSON] та адвокатом Ленським Ігорем Олексійовичем укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 03 травня 2018 року. На підтвердження виконання договору про надання професійної правничої допомоги в рамках кримінального провадження №12017060170000214 позивачем надано розрахунок вартості наданої адвокатом правової допомоги від 09.01.2023 року, за період часу з 03.05.2018 року до 22.12.2022 року,з детальним описом виконаних адвокатом робіт (послуг) за цей час, вартості наданої такої послуги з огляду на кількість витраченого часу адвоката, в тому числі часу на дорогу. Крім того на підтвердження оплати гонорару адвоката долучено квитанції до прибуткового касового ордеру від 14.07.2018 №78, від 03.05.2018 №43, від 19.07.2019 №65, від 11.01.2019 №1, від 21.05.2020 №37, від 23.04.2021 №31, від 07.02.2022 №14, від 12.07.2022 №69, від15.09.2022 №81, від 09.01.2023 №2, на загальну суму 86\~150 грн. Тому такі витрати у зв`язку з наданням юридичної допомоги в межах кримінального провадження є фактично сплаченими, документально підтвердженими та обґрунтованими. Крім того, позивач поніс витрати по сплаті вартості експертизи з дослідження обставин та механізну дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 15 150 грн., що підтверджується договором про надання експертних послуг від 04.01.2022 №001-01 (Е)/22, рахунком до вказаного договору, квитанціями про оплату послуг на рахунок судового експерта від 05.01.2022 та від 01.02.2022 року. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного\~ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, судовий збір за розгляд справи необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved