Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

14.03.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій представник позивача просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.09.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 810. Позов обґрунтовано тим, що відносини між подружжям почали погіршуватись з 2016 року, а після багатьох невдалих спроб примиритись у 2023 році подружжя зовсім почало проживати окремо. Сторони майже не спілкуються, кожен живе своїм окремим життям, спільним побутом не пов`язані. Позивач переконаний, що збереження шлюбу неможливе. Ухвалою від 29.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява проханням провести судове засідання участі сторони позивача. Також у заяві представник заявника просила вказати у рішенні факт проживання спільної дитини сторін разом з позивачем - батьком. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу та просить провести розгляд справи без її участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 01.09.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 810 /а.с.3/. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] /а.с.4/. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СКУ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. З огляду на це суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо прохання представника позивача про зазначення факту проживання сина з позивачем - батьком дитини. Із позовної заяви та матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. При цьому, у заяві від 23.04.2024 представник позивача просить відобразити у рішенні факт проживання сина з батьком. Вказане прохання підлягає залишенню без розгляду, оскільки процесуальним законодавством суд не наділений такими повноваженнями. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вказані норми процесуального права свідчать про те, що суд захищає невизнані, оспорювані або порушені права і свободи фізичних осіб у спосіб, визначений або законом, або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Вимоги позивача про розірвання шлюбу заявлені позивачем у заяві по суті, поданій ним, а саме позовній заяві, яка розглядається в порядку позовного провадження. При цьому, одночасно, представник позивача просить у рішення фактично встановити факт проживання сина з позивачем. Проте, вимоги про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, розглядаються в окремому провадженні, яке є видом непозовного цивільного судочинства. Отже, у разі необхідності встановлення наявності або відсутності юридичних фактів, позивачу необхідно звертатись до суду із заявою про встановлення такого факту.

Outcome: approved