Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

09.04.2024 заявник звернувся у суд із вище вказаною заявою, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування зазначив, що 01.07.1996 йому видано Державний акт на право приватної власності на землю Серії ЛВ 2748, відповідно до якого на підставі рішення VI сесії II скликання, Острівської сільської Ради народних депутатів від 17.01.1996 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку №11 площею 0.0464 гектарів в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Острівської сільської Ради, кооперативу «Ромашка». Землю передано для ведення садівництва. Однак, при видачі Державного акта на право приватної власності на землю Серії ЛВ 2748 від 01.07.1996 було допущено помилку у написанні по батькові, а саме: « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Неправильність написання його по батькові допущено лише у Державному акті на право приватної власності на землю Серії ЛВ 2748 від 01.07.1996. Наявність у вказаному документі помилки у написанні його по батькові створює для нього додаткові незручності, оскільки через це він позбавлений можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою від 11.04.2024 у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 08.05.2024. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду були належно повідомлені. Заявник у судове засідання не з`явився, у заяві про встановлення факту просив розгляд справи проводити без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. При винесенні рішення покладається на думку суду. Згідно ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » в окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту приналежності документу, необхідне заявнику для безперешкодного користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЛВ 2748, виданого 01.07.1996 Острівською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №248, вбачається, що даний державний акт видано громадянину України [PERSON] , який мешкає у [ADDRESS] , у тому, що на підставі рішення VI сесії II скликання, Острівської сільської Ради народних депутатів від 17.01.1996 йому передано у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] площею 0.0464 гектарів в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Острівської сільської Ради, кооперативу «Ромашка». Землю передано для ведення садівництва. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець села Волиця Жовківського району Львівської області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та мати [PERSON] . З викладеного вище вбачається, що через допущену помилку в написанні по батькові заявника, у нього виникли проблеми у розпорядженні належною земельною ділянкою, що змусило його звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документів особі. Суд враховує, що встановити юридичний факт, по іншому, як рішенням суду неможливо. Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначений заявником факт, що має юридичне значення, знайшов своє підтвердження, і як наслідок, у суду є всі підстави встановити такий. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку заявник [PERSON] і [PERSON] , про якого йдеться у вказаному державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ 2748, є однією і тією ж особою, а отже названий документ належить [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За таких обставин і міркувань суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved