Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 21.01.2022 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом №53 від 17.01.2022 року на 1/4 частку майна [PERSON] , який помер [INFO] , як його дружина, яке зареєстроване в спадковому реєстрі 17.01.2022 року. Спадщина, на яку в указаній частці видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7120988500;02:001:0449 та розташована Черкаська область, Уманський (Жашківський ) район, в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, за межами населеного пункту. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , в віці 92 роки, актовий запис про смерть зареєстрований Тихохутірською сільською радою Жашківського району Черкаської області за № 14, який з 1995 року по день смерті проживав з позивачкою, [PERSON] , спочатку в цивільному шлюбі, а з [INFO] в офіційному шлюбі, в домоволодінні, яке є власністю останньої, за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за №57312916 (у нотаріуса №56/2015), спадкоємцями першої черги якої є: [PERSON] - внуком та [PERSON] - непрацездатна вдова. [PERSON] при житті, з метою отримання довічного догляду від внука [PERSON] , який пообіцяв його доглянути до смерті, оскільки покійний вірив, що єдиний внук догляне його до останнього дня життя, так як він був чоловіком похилого віку, інвалідом війни І групи, а тому потребував догляду та сторонньої допомоги, в кінці 90-х років минулого століття подарував внуку власний будинок, що розташований в с. Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області. Також з цією метою в 2001 році [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, що знаходиться в с.Тихий Хутір, так як на той період земельну ділянку подарувати було неможливо, а скласти договір довічного утримання внук не побажав. Заповіт був посвідчений 25.05.2001 року секретарем Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за № 12. Так як [PERSON] постійно проживав у м. Києві, [PERSON] користувався земельною ділянкою, розташованою біля подарованого будинку, та вирощував для внука овочі, які зберігалися в погребі біля будинку до посвідчення заповіту на земельну ділянку. Після отримання заповіту на земельну ділянку, з 2004 року, як стверджував відповідач при розгляді справи №693/1025/15-ц, в них погіршились відносини, і як наслідок він вигнав свого діда з будинку, поміняв замки в дверях будинку та поставив камери, а також зобов`язав [PERSON] написати розписку про те, що він не буде приходити до подарованого будинку. Враховуючи таке безвідповідальне відношення внука до діда, [PERSON] , останній вирішив свідомо та добровільно, розуміючи значення своїх дій, залишити сину позивачки від першого шлюбу [PERSON] земельну ділянку, так як він фактично йому допомагав матеріально, фізично та підтримував морально. З цією метою 25 лютого 2011 року [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] , яким заповів йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, що знаходиться в с.Тихий Хутір. Заповіт був посвідчений секретарем Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за № 11, яким був скасований заповіт від 25.05.2001 року. Рішенням Жашківського районного суду від 08.11.2017 року (справа №693/923/16-ц) заповіт від 25 лютого 2011 року визнано нікчемним, як такий, що складений в порушенням вимог щодо його посвідчення, за позовом [PERSON] . Позивачу видали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки майна, що складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7120988500;02:001:0449 та розташована Черкаська область. Уманський (Жашківський ) район, в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, за межами населеного пункту, відповідно до ст.1241 ЦК України, при тому, що нею було написана заява про прийняття спадщини за законом та про видачу їй свідоцтва на 1/2 частку спадкового майна. При цьому у вищевказаному свідоцтві не визначені імена та частки у спадщині інших спадкоємців. Окрім того в отриманому свідоцтві про право на спадщину за законом №53 від 17.01.2022 року допущені помилки в частинах спадщини, а саме частку цифрами вказано 1/4, а прописом вказана (одна шоста). Після смерті спадкодавця [PERSON] та визнання заповіту від 25.02. 2011 року нікчемним, спадкоємицями його спадкового майна є дружина, відповідно до ст.1261 ЦК України, та внук, [PERSON] , відповідно до ст.1266 ЦК України, тому частки спадкоємців є рівними. Враховуючи те, що позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на 1/4 частки майна, яка не відповідає нормам ст.1241 ЦК України, в свідоцтво необхідно внести зміни та визначити 1/2 частки спадкового майна. З огляду на вищезазначене [PERSON] вимушена звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права та просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки майна, видане на імя [PERSON] , що складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 7120988500:02:001:0449 та розташована : Черкаська область, Уманський (Жашківський) район , в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, за межами населеного пункту, та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом на частки спадкового майна, видане на ім`я [PERSON] , яке складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 7120988500:02:001:0449 та розташована : Черкаська область, Уманський (Жашківський) район , в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом визнання за мною права на частки права власності на спадкове майно по закону, замість частки, та внести відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та також стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при поданні позову до суду у сумі 1984 грн. 00 коп. та 5000 грн. за правничу допомогу. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 13.04.2022 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначиено підготовче засідання. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 18.05.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 14.11.2022 року ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна до вирішення іншої справи. Постановою Черкаського апеляційного суду від 18.01.2023 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Полежаки В.Ф. задоволено. Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 14.11.2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 13.04.2023 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна, у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] 13.10.2023 року ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна. У судовому засіданні 22.11.2023 року замінено позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , на правонаступників [PERSON] та [PERSON] . У судове засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися; представник позивачів адвокат Полежака В.Ф. не з`явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності та у відсутності позивачів. Заявлений позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судове засідання представник відповідача адвокат Овчаренко В.В. не з`явився, при цьому до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна не з`явилася по невідомих суду причинах про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно п. 2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає не необхідне здійснити розгляд справи по суті, оскільки повторна неявка не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2022 року, виданого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П., на підставі ст. 1241 ЦК України, спадкоємцем на (одну шосту) частку зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки : 7120988500:02:001:0449 та розташована : Черкаська область, Уманський (Жашківський) район, в адмінмежах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту (а.с.8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.01.2022 року, приватним нотаріусом Шелудько В.П. 17.01.2022 зареєстровано право власності за [PERSON] на частку земельної ділянки загальною площею 3,1509 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки : 7120988500:02:001:0449 та розташована : Черкаська область, (Жашківський) район, с/р Тихохутірська (т. 1 а.с.9). Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 року у цивільній справі № 693/1334/19 позов [PERSON] \~до [PERSON] \~ про скасування свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом на\~спадкове майно\~ земельний\~пай,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~ приватний\~нотаріус Шелудько\~Валентина Петрівна та [PERSON] , задоволено. Свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 25.02.2011р., зареєстроване 30.05.2016р. у Спадковому реєстрі за №59029424 на ім?я [PERSON] - скасовано (т. 1 а.с.14-16). Постановою Черкаського апеляційного суду від 24.12.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20.10.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пай, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна та [PERSON] залишено без змін (т. 1 а.с.11-13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть № 407 від 21.02.2023 року, виданий Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( т. 1 а.с.188). Згідно копії довідки, виданої приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Камуз Ю.В. 04.04.2023 року № 109/02-14, 10 березня 2023 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Камуз Ю.В. заведена спадкова справа № 35/2023 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до даних, які містяться в документах спадкової справи, станом на 04 квітня 2023 року спадкоємцями, які прийняли спадщину як за заповітом,так і за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с.199). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Камуз Ю.В. від 04.09.2023 року, на підставі заповіту, посвідченого Тихохутірською сільською радою Жашківського району Черкаської області 21.11.2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 17, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 3, 1498 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 7120988500:02:001:0421, місце розташування : Черкаська область, Уманський район, в адмінмежах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту) ( т.1 а.с.211). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав від 04.09.2023 року, право власності на земельну ділянку площею 3,1498 га, кадастровий номер 7120988500:02:001:0421 зареєстровано 04.09.2023 року за [PERSON] , розмір частки 1/1. Згідно рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено. Визнано недійсним свідоцтво № 53 від 17 січня 2022 року, видане приватним нотаріусом Шелудько В.П. [PERSON] , про право на частку майна [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.03.2024 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Полежаки Володимира Федоровича задоволено. Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року - скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Судом установлено та не є спірним, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1509 га, яка знаходиться в с. Тихій Хутір Жашківського району Черкаської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку ЧР № 141958. За життя [PERSON] 25.05.2001 склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . 06 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 25 лютого 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким земельну ділянку заповів [PERSON] , сину від першого шлюбу своєї дружини. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2017 року (справа № 693/923/16-ц) заповіт, який складений 25.02.2011 року [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 11 Тихохутірською сільською радою Жашківського району Черкаської області - визнано нікчемним. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року, (справа № 693/1334/19) свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 25.02.2011р., зареєстроване 30.05.2016р. у Спадковому реєстрі за №59029424 на ім?я [PERSON] , - скасовано. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 13 січня 2022 року, (справа № 693/30/20) у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] - відмовлено. Вказані рішення суду набрали законної сили. 08 квітня 2021 року [PERSON] подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, в якій вказує, що спадкове майно вона прийняла, так як на день смерті чоловіка була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем за однією адресою. 28 травня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою № 281 про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , зазначивши, що прийняла спадкове майно, так як на день смерті чоловіка була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем за однією адресою. 17 січня 2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою № 29 про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , зазначивши, що прийняла спадкове майно, так як на день смерті чоловіка була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем за однією адресою. 17 січня 2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким спадкоємцем на (одну шосту частку) ( так зазначено в самому свідоцтві) майна визнана [PERSON] . 06 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою № 152 про прийняття спадщини після смерті його діда [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в с. Тихій Хутір Жашківського району Черкаської області. 05 січня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою № 3 про прийняття спадщини після смерті його діда [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавцем за однією адресою. 05 січня 2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким [PERSON] отримав частини земельної ділянки. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення ( ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1301 ЦК України). Аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. При цьому, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). У постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. Судом установлено, що відповідач у даній справі [PERSON] є онуком [PERSON] , а [PERSON] є дружиною [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі N 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Як зазначено у рішенні Жашківського районного суду Черкаської області від 25.12.2023 року, [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав до дня смерті в [ADDRESS] . Постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини: [PERSON] дружина. Отже, із наведеного слідує, що до дня смерті [PERSON] , [PERSON] проживала з ним за однією адресою: [ADDRESS] , а тому вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Частина четверта статті 1268 ЦК України встановлює, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину Водночас, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.19 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. п.1.2 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з п. 4.14 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Під час розгляду справи було встановлено, що 05 січня 2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яким [PERSON] отримав частини земельної ділянки. 17 січня 2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким спадкоємцем на (одну шосту частку) ( так зазначено в самому свідоцтві) майна визнана [PERSON] . У відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того чи визнав його таким суд. Нікчемний правочин \~є недійсним\~ через його \~невідповідність вимогам\~ законодавства.\~ Такий правочин\~ недійсний з\~моменту його\~вчинення незалежно\~від того\~чи визнав\~його таким\~суд. Таким чином, з огляду на положення вказаної норми нікчемний правочин є різновидом недійсного правочину. Відповідно до ч. 4 ст. 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Оскільки заповіт від 25 травня 2001 року, яким [PERSON] заповів \~земельну ділянку \~на ім?я\~ [PERSON] ,\~після визнання\~заповіту від\~25 лютого 2011 року, яким [PERSON] заповів земельну ділянку [PERSON] , нікчемним - не відновився, тому [PERSON] не мав права на отримання спадкового майна за заповітом. Згідно ч. 2,3 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, суд установив, що оспорене свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане [PERSON] з порушенням закону, оскільки останній мав право отримати спадкове майно за законом, як спадкоємець першої черги згідно ст. 1266 ЦК України у розмірі частки, а також [PERSON] має право як спадкоємець першої черги згідно ст. 1261 ЦК України на отримання спадщини у розмірі частки, що порушує права позивача як спадкоємця за законом, а тому суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки майна, видане на ім`я [PERSON] , що складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 7120988500:02:001:0449 та розташована : Черкаська область, Уманський (Жашківський) район, в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, за межами населеного пункту, та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та внести зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом на частки спадкового майна, видане на ім`я [PERSON] , яке складається з земельної ділянки загальною площею 3,1511 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 7120988500:02:001:0449 та розташована : Черкаська область, Уманський (Жашківський) район , в адміністративних межах Тихохутірської сільської ради, за межами населеного пункту, шляхом визнання їй частки права власності на спадкове майно по закону, замість частки, та внести відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру № 4 від 25.01.2022 року, [PERSON] сплачено адвокату Полежака В.А. 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання правової допомоги по договору про надання консультаційних і юридичних (правничих) послуг від 25.01.2022 року. Фактично понесені позивачем витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру від 25.01.2022 року (т. 1 а.с.19). Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 5000 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позовну заяву задоволено повністю, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 1984,80 грн.

Outcome: approved