Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ССД виконавчого комітету Рівненської міської ради, ССД виконавчого клмітету Полянської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] (відповідача) відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Суд своєю ухвалою від 07.03.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2023 року. Справа до розгляду призначена на 11:00 годину 08.05.2024 року. Представник позивача-адвокат Шпуганич В.П., який діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1122103 від 04.04.2024 року) подав до суду заяву (вх.№3576) про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву (вх.№2592) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Відзив (заперечення) щодо позову не подано. Представник третьої особи ООП виконавчоо комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. (довіреність від 08.01.2024 року за №08-27) подала до суду заяву (вх.№3478) про розгляд справи у відсутності представника ООП Рівненського міськвиконкому, не заперечує щодо задоволення позову. До заяви надано висновок ООП Рівненської міської ради. Представник третьої особи ССД виконавчого комітету Полянської сільської ради Куля Л.В. (довіреність від 04.04.2024 року за №515-3-05) подала до суду заяву (вх. №2591) про розгляд справи у відсутності представника ООП Подлянської сільської ради. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. До заяви надано висновок Полянської сільської ради. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України (ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України. Згідно копіії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , виданого виконкомом Плосківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, відповідний актовий запис № 4 від 04.02.2014 року) - в графі "батько" записаний [PERSON] (позивач), в графі "мати" - [PERSON] (відповідач). Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав суд враховує не лише невиконання батьками обов`язків по вихованню дитини, а також встановлює, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Судом досліджено надані позивачем докази: копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.06.2017 року (справа №306/1140/17) про розірвання шлюбу між [PERSON] (відповідачем) та [PERSON] (позивачем); копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 28.04.2022 року (справа №306/127/22) про розірвання шлюбу між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповідачем); копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.02.2023 року (справа №306/1581/22) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , 30.01.2014 року з батьком [PERSON] (позивачем); копія довідки №30 від 07.02.2024 року виданої приватним закладом загальної середньої освіти "Рівненський ліцей" ІТ СТЕП СКУЛ", згідно якої дитина [PERSON] навчається у 4 класі ПЗЗСО "Рівненський ліцей "ІТ СТЕП СКУЛ"; копія акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку від 10.02.2024 р. При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин, враховує ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, приймає до уваги, що відповідач з дитиною не проживає, до сина не навідується, вихованням не займається, матеріально не утримує дитину, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує дитині належного догляду, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, приймає до уваги повне визнання відповідачем позову про позбавленння її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд дослідив висновок, наданий Полянською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області № 469/03-05 від 29.03.2024 року, згідно з яким вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] ; висновок, наданий виконавчим комітетом Рівненської міської ради, згідно якого вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені в ч.1 ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України) (роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.05.2020 року, справа № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20); Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 року, справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, враховує норми Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, зазначено обставини свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, що відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина, а тому вважає, що позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України - у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Поскільки відповідач позов визнає, суд доходить висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову (за ставками, які діють з 01.01.2024 року на день подання позову до суду) у розмірі 605,60 грн. (судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав позивачем сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до квитанції ID:7695-3983-2919-7905 від 20.02.2024 року у розмірі 1211,20 грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved