Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

ТзОВ «УМ Факторинг» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 27.12.2022 року вона уклала договір №3351426 про надання коштів на умовах споживчого кредиту із ТзОВ «Лінеура Україна» та отримала кредит у розмірі 7000грн, із зобов`язанням повернути його разом із відсотками згідно умов Договору; ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернула своєчасно банківській установі грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором; надалі на підставі договору факторингу, укладеного 10.11.2023р. між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «УМ Факторинг», останній набув право вимоги за вказаним кредитним договором; враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на 01.12.2023р. має заборгованість в сумі 57148грн; відтак просять стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 27.12.2022 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3351426, згідно з умовами якого ТзОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 7000грн., який вона зобов`язувалася повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору. Згідно Договору факторингу №10112023 від 10.11.2023р. ТзОВ «Лінеура Україна» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТзОВ «УМ Факторинг». Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №3351426 від 27.12.2022 року вбачається, що [PERSON] станом на 01.12.2023 року заборгувала позивачу 57148грн., з яких 7000грн - заборгованість за тілом кредиту та 50148грн - заборгованість за відсотками. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та заборгованості за простроченими відсотками; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 3028грн. Крім того, позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 6000 гривень. Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 цієї статті). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 цієї статті). На підтвердження розміру понесених витрат позивачем було подано договір про надання правової допомоги від 1 грудня 2023 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП 001857, платіжну інструкцію №565 на суму 6000 гривень, та опис виконаних робіт. Зважаючи на ту обставину, що позивачем підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в заявленому в позові розмірі 6000грн, - тому вимога сторони позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved