Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

30 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки, які утримуються на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2015 року № 495/8059/15-ц, з частини доходу боржника на тверду грошову суму в розмірі 3 000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] проживала з відповідачем у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження доньки [PERSON] , [INFO] визнав себе батьком та вписаний в актовий запис про народження дитини. За вісім років [PERSON] , [INFO] , всього декілька разів бачила батька. [PERSON] , [INFO] , навчається в 4 класі Крутоярівської неповної середньої школи в режимі онлайн. За цей час [PERSON] не виявив бажання побачитись з донькою, зателефонувати їй, вихованням [PERSON] не займається, не цікавиться її навчанням та розвитком, матеріально дитину не утримує. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2015 року № 495/8059/15-ц зобов`язано [PERSON] сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі частки від всіх видів доходу щомісячно. Рішення суду [PERSON] не виконує. Аліменти на утримання [PERSON] інколи сплачував частково. З лютого 2023 року відповідач не надіслав жодної копійки на утримання доньки. [PERSON] свідомо, умисно усунувся від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, не займався вихованням, не цікавився її розвитком, не брав участь у забезпечення харчуванням, медичного догляду, лікування, також не спілкувався з донькою, не забезпечував її матеріально. На підставі вищевикладеного вона і звернулась з відповідним позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 08 грудня 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду, витребувано з органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради висновок щодо розв`язання спору. 09 січня 2024 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду з викликом, повідомленням сторін. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав клопотання, відповідно до якого просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд ухвалити рішення, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2024 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Матеріалами справи встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /а.с.8/ Відповідно до довідки № 518 від 16.11.2023 року, виданої Старокозацькою сільською радою, відповідно до якої вказано, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та на її утриманні перебуває донька [PERSON] , [INFO] . /а.с.9/ Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року по справі № 495/8059/15-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини доходу боржника, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. /а.с.11/ Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 05.01.2024 року вбачається, що за результатами обстеження умов проживання, здійсненого спеціалістами служби у справах дітей, встановлено, що [PERSON] , зі слів квартирної хазяйки, дійсно винаймав квартиру за адресою: [ADDRESS] більше року тому, про теперішнє місце проживання [PERSON] не відомо, про що складено відповідний акт від 20.12.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Білгород-Дністровською державною виконавчою службою у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) сума заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на утримання дитини [PERSON] станом на 30.11.2023 року становить 136 933,36 гривень. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно. До адміністративної відповідальності притягувався протягом року чотири рази, двічі за дрібне хуліганство та двічі за куріння в забороненому місці. [PERSON] запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 27.12.2023 року з метою з`ясування думки щодо порушеного питання. [PERSON] на засідання не з`явився. Пояснень, заяв в усній або письмовій формі не надав. З огляду на викладене виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування заключив, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Нормативне обґрунтування. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свою доньку, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за донькою, тому суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на всі обставини справи, враховуючи те, що позивачем не надано належного підтвердження того, що відповідач змінив матеріальний або сімейний стан, його стан здоров`я погіршився або поліпшився, а тому суд дійшов висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial