Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення пені, суми інфляційного збільшення боргу та три проценти річних. У своїй позовній заяві просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП від простроченої суми в період з 25 липня 2022 року по 09 листопада 2022 року, а саме: пеня за прострочення заборгованості - 9 369,61 гривень; сума інфляційного збільшення боргу - 3 733,21 гривень; три проценти річних від простроченої суми - 592,14 гривень. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 10.11.2019 року в с. Вознесенське, Золотонський р-н., Черкаська обл., по вул. Центральна сталася дорожньо-транспортна пригода під час якої водій [PERSON] , керуючи ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] , у результаті чого остання померла на місці. Відповідальність водія ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 150674489 у ТДВ «СК «ГАРДІАН». 11.04.2022 Позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідності до ухвали Черкаського апеляційного суду від 25.07.2022 (справа 695/439/20, провадження № 11-кп/821/221/22), вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року, щодо [PERSON] залишення без змін. 09.11.2022 Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування Позивачеві у загальному розмірі 60 757 грн. На переконання Позивача, виплата страхового відшкодування повинна була відбутись 25.07.2022, проте виплату було здійснено лише 09.11.2022 року, а тому просить стягнути штрафні нарахування. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2023 року матеріали справи було передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2024 року було відкрито провадження у справі. 27 лютого 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. 04 березня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якого представник позивача просив задовольнити позов. 13 березня 2024 року на адресу суду надійшли заперечення, відповідно до змісту яких представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач своїх представників в судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне. 10 листопада 2019 року в с. Вознесенське, Золотонський р-н., Черкаська обл., по вул. Центральна сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) під час якої водій [PERSON] , керуючи забезпеченим ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Центральній в с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області зі сторони с. Богуславець у напрямку ст. Пальмира, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , у результаті чого остання померла на місці. Внаслідок даної пригоди [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Відповідальність водія ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 150674489 у ТДВ «СК «ГАРДІАН». Відповідач визнає факт укладення договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-150674489 (електронний поліс), на умовах якого була застрахована цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка на законних підставах володіє транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] . Страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн., франшиза - 1 500 грн. Правовідносини, що випливають із зазначеного договору, врегульовано спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). 01 лютого 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області ухвалено вирок у справі № 695/439/20, яким водія забезпеченого ТЗ «ВАЗ 21063», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] визнано винним у спричиненні ДТП. У відповідності до ухвали Черкаського апеляційного суду від 25 липня 2022 року (справа 695/439/20, провадження № 11-кп/821/221/22), вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року, щодо [PERSON] залишення без змін та скаргу апелянта залишено без задоволення. 11 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. 06 вересня 2022 року Відповідач отримав від представника [PERSON] , лист-вимогу до якого було додано копію вищезгаданої ухвали Черкаського апеляційного суду у справі № 695/439/20. 09 листопада 2022 року. Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування Позивачеві у загальному розмірі 60 757 грн., з яких 50 076 грн. - відшкодування моральної шкоди, 7 015 грн.; відшкодування витрат, понесених у зв?язку із встановлення пам?ятника, 3 666 грн. - відшкодування витрат на поховання. Дана обставина підтверджується платіжним дорученням № 166930 від 09.11.2022р. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК, підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожній особі надано право звернутися до суди за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, визначаючи один із способів захисту цивільних прав та інтересів - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Outcome: dismissed