Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розмірів аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-5583 від 07.04.2010 року має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 07.01.2024 року у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу. Відповідно до виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області № 495/3109/20 позивач має зобов`язання сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу. Вказане підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні № 63187993. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2024 р. з позивача стягується 1/6 частка всіх видів доходів на користь доньки [PERSON] на період навчання. Таким чином, відповідно до вищевказаного, загалом з позивача стягується: 1/4 + 1/6 + 1/6 = 7/12, тобто 7/12 = 58,3 %. У відповідності із ч 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю особи, у зв?язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Стаття 192 Сімейного кодексу України надає право тому з батьків, хто сплачує аліменти, звертатися до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, та вказані особи не обмежені у кількості таких звернень та посилання на різноманітні підстави, які можуть бути використані як механізм для зменшення наявного на даний час розміру аліментів. Позивач привертає увагу, що він також є інвалідом третьої групи, має певні вади, що зумовлюють постійні витрати на лікування. Також, немаловажною обставиною є наявність в Україні воєнного стану, що має бути врахована як підстава для зменшення розміру аліментів, оскільки наявність бойових дій може впливати на фінансову можливість платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, вважає, що розумним буде зменшити з позивача аліменти з 1/4 частини всіх доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину на 1/6 частини всіх доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 25 березня 2024 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явилась, подала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-5583 від 07.04.2010 року має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 07.01.2024 року у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу. Вказане підтверджується постановою звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні № 18518460. Відповідно до виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області № 495/3109/20 позивач має зобов`язання сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу. Вказане підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 63187993 від 12.01.2021. Згідно з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2024 з позивача стягується 1/6 частка всіх видів доходів на користь доньки [PERSON] на період навчання. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи безстроково, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Проаналізувавши надані позивачем докази, в обґрунтування позовних вимог, судом встановлено, що наразі з позивача сукупно стягується більш ніж половина його заробітку, крім того позивач є особою з інвалідністю по життєво, що також вимагає певних фінансових витрат, пов`язаних зі здоров`ям, що є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Тому, обставини, які наводить позивач в обґрунтування заявлених вимог, в розумінні зазначених вище норм матеріального закону, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів. Аналізуючи наведене, суд вбачає законні підстав для часткового зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу) боржника, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved