Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 01.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2645853 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 05 травня 2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» було укладено договір факторингу № 05052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 05 травня 2023 року до Договору факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26219,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21219,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після передачі права вимоги за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконав свій обов`язок перед позивачем, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26219,50 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 18.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомленням сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 02.02.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (представник позивача Грибанов Денис В`ячеславовича) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника відповідача адвоката Паращака Н.Б. та витребувано в ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» оригінал витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023р. та оригінал розрахунку заборгованості боржника [PERSON] перед позивачем станом на 31.10.2023р. за кредитним договором №2645853 від 01.12.2021р. 02.02.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посить відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідач стверджує, що категорично не погоджується та заперечує проти заявленого позову у повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не грунтуються на належних, достатніх, достовірних доказах та є такими, що явно суперечать ряду норм матеріального Закону, якими врегульовано спірні правовідносини, а також грубо порушують його законні права та інтереси. Також, відповідач [PERSON] стверджує, що він не отримував у позивача кредитних коштів, зазначених у позовній заяві ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що є предметом заявлених позовних вимог у справі. 14.02.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів: копії інформаційної довідки від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №2643_240213161541 від 13.02.2024, (який безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські карти позичальників) в національній валюті без відкриття рахунків, яким повідомлено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта - 01.12.2021 здійснено перерахування коштів на суму 5000,00 грн., за маскою картки [NUMBER] відповідача, за номером транзакції в системі iPay.ua- 122695412; розрахунок заборгованості за кредитним договором №2645853 від 01.12.2021. 21.02.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона зокрема зазначила, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитним договором, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Позичальником при укладанні договору. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. З метою надання вичерпної інформації по справі та у відповідності до умов Договору Факторингу, Позивачем ініційовано запит до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» щодо падания доказів (перерахування) коштів відповідачу, а також розрахунку заборгованості, однак відповіді на вищезазначений запит не надходило. В судове засідання представник позивача не з`явилася, але подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення пощтового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Згідно із ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 01.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2645853 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатках до нього. 05 травня 2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» було укладено договір факторингу № 05052023, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.. Відповідно витягу з реєстру боржників від 05 травня 2023 року до Договору факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26219,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21219,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2645853 від 01.12.2021, що виконано ТОВ «ФК «Європейська Агенція з Повернення Боргів» за період з 05.05.2023 по 31.10.2023 кредитором відповідачу нараховано заборгованість за кредитним договором в розмірі 26219,50 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21219,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Між сторонами по справі існує спір щодо виконання договірних зобов`язань сторонами за договорами кредиту та позики, у яких відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору право вимоги до боржника у розмірі невиконаного позичальником зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ст.6, ч.1 ст. 627 та ч.1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч.1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або сім-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, за умовами кредитного договору № 2645853 від 01.12.2021, даний правочин укладено в електронній формі і підписано, відповідно, зокрема відповідачем, електронним підписом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку відповідача є первинним документом і вважається належним доказом на підтвердженням факту наявності боргу за договором кредиту. Окрім того, з такої виписки можна достовірно встановити розмір заборгованості за договором кредиту, та перевірити правильність наданого Позивачем розрахунку. Слід зазначити, що суд не може вважати належним, допустимим і достовірним доказом заборгованості за договором кредиту наданий позивачем розрахунок заборгованості, який він здійснив на власний розсуд, і який не можна ревірити без первинних документів, так як статус первинного документу має саме виписка по рахунку, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому саме вона є належним доказом при вирішенні спору про стягнення заборгованості за кредитним договором або інші докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачу. Такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них обов`язково мають складатися на паперових та/або електронних носіях. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Однак доказів, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також достовірних доказів, що підтверджують її розмір, а саме - первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Позивач не надав по кредитному договорі №2645853 від 01.12.2021. Надані позивачем копія Актів прийому-передач Реєстру боржників за договорами факторингу, копії витягу з Реєстру боржників до договору факторингу та особовий розрахунок заборгованості за відсутності виписки по рахунку відповідача, яка є первинним документом, - не є достатнім доказом на підтвердження фактів наявності заборгованості за кредитним договором та її розміру. Також суд позбавлений можливості перевірити достовірність цього доказу за відсутності виписки по рахунку Відповідача. Представником позивача суду не було надано належним чином виписку по рахункам відповідача в розумінні ст. 76, 77 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач не надав суду виписку по рахунку відповідача, яка є первинним документом, або ордер про перерахування коштів, а відтак - належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження факту наявності боргу за договорами кредиту та позики, суд позбавлений можливості перевірити факти, що входять до предмета доказування у справі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2645853 від 01.12.2021 не є належним доказом видачі та отримання позики, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обгрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Крім того, у відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до правових позицій Судової палати у цивільних справа Верховного Суду України, викладених у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Матеріали справи не містять будь-яких доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за Договором, а також що первісний кредитор звертався до суду із вимогою до відповідача. Законом передбачено відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором у зобов`язанні за недійсність переданої йому вимоги (ч. 1ст. 519 ЦК України). Відповідно, укладення договору факторингу не може бути беззаперечним доказом наявності дійсного грошового зобов`язання. Відсутність доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідача грошових коштів за вказаним кредитним договором унеможливлює встановити: суму наданого кредиту; правильність нарахування процентів, які нараховуються від суми наданого кредиту з дати його отримання. У відповідності до ч. 1ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за договорами про надання кредиту на підставі договору факторингу у первісного кредитора, а потім і у нового ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених у реєстрі заборгованостей боржника, в тому числі щодо суми позики і процентів. Суд звертає увагу, що позивачем до позову не додано копію реєстру прав вимоги, в якому було б зазначено суму, що сплачується фактором клієнту за відступлення права вимоги на умовах договору факторингу, що унеможливлює встановлення судом ціни відступлення права вимог за кредитним договором № 2645853 від 01.12.2021. Щодо відступлення права вимоги за договором №2645853 від 01.12.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, судом встановлено, що 05.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження переходу права вимоги до відповідача в якості доказів надав лише окремі аркуші Договору факторингу №05052023 від 05 травня 2023 року», а саме з 1 по 4 аркуш та 9 аркуш. Відповідно до вказаного договору сторони визначили терміни, що використовуються у договорі, зокрема: ціна продажу - сума грошових коштів, що сплачується Фактору Клієнтом після підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється згідно п.3.3 Договору. Відповідно до п. 3.1 договору факторингу - загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Як вбачається з пункту 3.3 копії примірника доданого до позову договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023, то у ньому не відображена ціна продажу за договором, оскільки при виготовленні позивачем ксерокопії, ця інформація була ним прихована. Крім цього, позивачем не було надано доказів сплати грошових коштів за відступлення права вимоги за договором факторингу № 05052023 від 05.05.2023. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину переходу права вимоги за договором № 2645853 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.12.2021 від ТОВ "Лінеура Україна" до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається. З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed