Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 26 травня 2017 року за рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська шлюб між нею та відповідачем по справі був розірваний. Після розірвання шлюбу їх спільна донька весь час проживає разом з нею, вона фактично займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. В свою чергу відповідач ухиляється від спілкування та утримання своєї малолітньої доньки, жодного разу не відвідав дитину, життям та поведінкою доньки не цікавиться, що є порушенням її законних прав та інтересів. Допомоги на утримання доньки не сплачує. Вона має можливість забезпечувати фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя малолітньої доньки [PERSON] і це може бути підтверджено третьою особою, яка може провести обстеження умов проживання дитини. Таким чином, відповідач на протязі певного часу, а саме з моменту народження дитини не цікавився її розвитком, матеріально не забезпечував її, не піклувався про її побут та розвиток. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Спільно нажитого нерухомого та цінного рухомого майна у них немає. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з нею на її повному утриманні, вважає, що [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо своєї доньки. На підставі викладеного позивачка просить суд: позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, та винести рішення в інтересах дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки та обставини, якими вони обґрунтовані визнав у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . [INFO] від цього шлюбу народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (арк.с. 9). Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] вчинена Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1414 від 17 листопада 2015 року (арк.с. 9). 26 травня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська про розірвання шлюбу по справі 200/267/17-ц (арк.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] 29 червня 2019 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 664, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (арк.с. 11). Відповідно до висновку № 3/9-74 від 30.04.2024 року адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зазначено: враховуючи, що батько дитини участі у вихованні, забезпеченні дитини не приймає, останній раз бачив доньку у дворічному віці, навчанням та вихованням доньки не цікавиться, класні шкільні збори не відвідує, малолітня [PERSON] вважає батьком [PERSON] , комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (арк.с.36-37). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Всіма вищезазначеними доказами підтверджується факт того, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про дитину, не створив належних умов для її виховання та розвитку, не забезпечує доньку матеріально та взагалі самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання. Оскільки відповідач у справі позов визнав у повному обсязі, проти позбавлення його батьківських прав відносно його дитини не заперечує, а також те, що підстав вважати, що задоволення позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved