Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав - [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 26 липня 2021 року рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мали трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (на даний час повнолітній). 08.07.2021 року сторони досягли згоди та уклали нотаріально посвідченні договори щодо визначення місця проживання дітей з батьком, який зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. в реєстрі за №4889 та Договір про визначення розміру аліментів, який зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. в реєстрі за №4888. Діти з 2018 року проживали з батьком, однак після повномасштабного вторгнення з метою створення безпечних умов для проживання був здійснений зв`язок із матір`ю, яка проживає за кордоном для зміни місця проживання дітей, мати прийняла виключно дочку, подальшою долею синів відповідачка не цікавиться, неповнолітній син [PERSON] проживає разом з батьком, а повнолітній [PERSON] самостійно від батька та матері. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Запорізької міської територіальної громади дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає з батьком по [ADDRESS] . [PERSON] навчається у Гімназії №46 в 7-Г класі, що підтверджується довідкою від 19.12.2023 року №426, з якої вбачається, що мати жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилась навчанням дитини та її поведінкою у гімназії, з класним керівником не спілкувалась. Мати, [PERSON] участь у вихованні сина не бере. Вона залишила неповнолітнього [PERSON] на виховання батькові. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною. Всупереч того, що сину в умовах війни необхідно більше уваги, турботи, спілкування у тому числі з мамою для його нормального самоусвідомлення, однак відповідач не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, що в сукупності даних обставин створило умови, які шкодять інтересам [PERSON] . Всі питання щодо виховання вирішуються батьком самостійно, без участі і підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному його утриманні та постійно проживає разом з ним. З 2018 року відповідач не бачила сина жодного разу. Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 06.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Заводського районного суду міста Запоріжжя від 11.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач зазначив, що відповідачка з дитиною не спілкується. На день народження в вайбері надсилає повідомлення і все. Коли він був на позиціях за дітьми дивилися сусіди. Відповідач телефон дитини знає, але не телефонує. Навчанням не цікавиться. Позивач спілкується з дочкою [PERSON] , але мати дітей не хоче спілкуватися ні з ним, ні з сином [PERSON] . В 2021 році відповідачка приїздила до України, відновила свої документи і виїхала за кордон. Просив позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи служба (управління) у справах дітей Відділу по Заводському району Запорізької міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Повідомила, що цю сім`ю знає з 2021 року, мати дійсно виїхала за кордон, залишила на батька трьох неповнолітніх дітей. Діти їй були не потрібні. Захар не хотів їхати до матері, оскільки до цього 6 років її не бачив. Заслуханий в судовому засідання неповнолітній [PERSON] , [INFO] повідомив суду, що з мамою взагалі не спілкується. З 2019 року мама не приїздила. Мама не хоче спілкуватися і в нього немає до мами ніяких почуттів. Мамі не телефонує. З татом у нього гарні стосунки, він не забороняє дзвонити мамі, але він не має бажання. Вважає, що треба матір позбавити батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не надала. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач безпосередньо до суду відзиву на позов не надала, причини неявки в судове засідання не повідомила, а також зважаючи на тривалість розгляду справи судом та складання висновку щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, думку позивача щодо можливості ухвалення заочного рішення, відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьком дитини зазначений відповідач - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 26 липня 2021 року рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. 08.07.2021 року сторони досягли згоди та уклали нотаріально посвідченні договори щодо визначення місця проживання дітей з батьком, який зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. в реєстрі за №4889 та Договір про визначення розміру аліментів, який зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. в реєстрі за №4888. Згідно з висновком органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 29.02.2024 встановлено наступне: Спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було обстежено умови проживання батька [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO], за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що хлопець мешкає разом з батьком. Для виховання та повноцінного розвитку дитини створені добрі умови. Під час бесіди з батьком [PERSON] стало відомо, що матір [PERSON] виїхала з України в 2018 році і з того часу вихованням сина не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріально не допомагає. Також було проведено бесіду з [PERSON] , [INFO], який повідомив, що він згоден з позбавленням батьківських прав матері [PERSON] , відносно нього, оскільки матір протягом семи років не займається його вихованням, не цікавиться його здоров`ям, життям та навчанням. Отже, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України передбачено право особи, з якою проживає дитина, на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи, що відповідачка тривалий час мешкає окремо від дитини, дитиною опікується її батько, відсутність доказів участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дитини, що з урахуванням наявних у справі доказів свідчить про її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав. Оскільки позов задоволено з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved