Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості частки транспортного засобу автомобіля KIA CEED 2010 року випуску, об`єм двигуна 1591 см.куб в сумі 143562,50 грн. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2014 по 24.01.2022 подружжям у 2020 році був набутий у приватну спільну сумісну власність легковий автомобіль Кіа Ceed 2010 року випуску, номерний знак [NUMBER] , Vin [NUMBER] . Легковий автомобіль був зареєстрований на відповідача - [PERSON] , який і користувався зазначеним автомобілем. Після розірвання шлюбу відповідач обіцяв сплатити позивачці його ринкової вартості, так як планував залишити автомобіль собі. У вересні 2023 року позивачка випадково дізналась, що відповідач - [PERSON] відчужив належний на праві приватної спільної сумісної власності автомобіль. Відчуження автомобіля здійснено без її згоди та компенсацію виплачено не було. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач відзиву на позов та заперечень усних чи письмових аргументів, пояснень та міркувань не надав. Рух справи в суді, вирішення заяв та клопотань. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 07 лютого 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали з примірником позову відповідач отримав шляхом надіслання на електронну адресу відповідача 11 березня 2024 року. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що з 04 жовтня 2014 року по 24 січня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2021 року у справі № 161/13056/21, яке набрало законної сили 24 січня 2022 року. Під час перебування сторін у шлюбі, [PERSON] придбав\~у ТОВ\~«ФЛОРЕО» транспортний\~засіб марки\~(моделі)\~KIA\~CEED\~2010\~року випуску,\~номер кузова\~ [NUMBER] \~вартістю 49000,00\~грн,\~що стверджується копією договору купівлі - продажу транспортного засобу № 965 від 19 листопада 2020 року, актом приймання-передачі № 965. Відчуження транспортного засобу відбувалося за договором купівлі-продажу, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] [INFO] в ТСЦ 5152, що підтверджується відповідями від 24 жовтня 2023 року № 31/3/1-114 АВ-9826-17-23, від 25 листопада 2023 року з ТСЦ 5152. При цьому відсутня згода [PERSON] на відчуження тагоко транспортного засобу, а [PERSON] відчужуючи це авто достеменно знав, що воно придбане у шлюбі і є спільною сумісною власністю. Усереднена ринкова вартість автомобіля KIA CEED VIN- [NUMBER] станом на 14 грудня 2023 року без його огляду може становити 287125 грн, що стверджується висновком №44 експертного автотоварознавчого дослідження усередненої ринкової вартості KIA CEED VIN- [NUMBER] від 14 грудня 2023 року. Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту права власності, зокрема, права спільної сумісної власності одного із співвласників рухомого майна. Відомостей про грошову компенсацію вартості автомобіля [PERSON] , також відомостей про згоду позивача на продаж транспортного засобу матеріали справи не містять та відповідачем не спростовано. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Немає. Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Втім, відповідач не виконав покладений на нього обов`язок доказування обставин, необхідних для спростування зазначеної вище презумпції, підстави для звільнення від доказування в цій частині відсутні, у зв`язку з чим суд в цій справі виходить із спільності права власності подружжя на рухоме майно, відносно якого спір розглядається в даній справі. За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Норма статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (висновок щодо застосування відповідних норм права міститься в постанові Верховного суду України від 27.04.2016, справа №6-486цс16). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підстави для звільнення від доказування в даній справі не встановлені (ст. 82 ЦПК України). У зв`язку з вищенаведеним, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення грошової компенсації вартості проданого майна є такою, що підлягає задоволенню. Щодо розміру грошової компенсації. Суд встановив, що сторони придбали автомобіль KIA CEED 2010 року випуску, під час перебування у зареєстрованому шлюбі і що відповідач розпорядився зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди позивач, тобто в без узгодження вартості проданого автомобіля. Відтак відповідач продав авто без погодження із позивачем, а тому вартість реалізації такого автомобля суд розцінює як ціну договірну, а не дійсну ринкову. Позивач вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості автомобіля, тоді як відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості відчуженого ним транспортного засобу на час вирішення спору, а також не спростував визначений у висновку автотоварознавчого дослідження розмір ринкової вартості спірного майна. А тому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у вищенаведеній постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Так, на підтвердження своїх вимог про вартість зазначеного вище автомобіля, позивач надала наступний доказ: висновок №44 експертного автотоварознавчого дослідження усередненої ринкової вартості KIA CEED VIN- [NUMBER] від 14 грудня 2023 року, виконаний судовим експертом [PERSON] , згідно з яким усереднена ринкова вартість автомобіля KIA CEED VIN- [NUMBER] станом на 14 грудня 2023 року без його огляду може становити 287125 грн. у зв`язку з чим розмір грошової компенсації становить 143562,50 грн. Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, за проведення автотоварознавчого дослідження вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити після ухвалення рішення суду, для чого надати стороні позивача п`яти днів після отримання цього рішення суду для подання доказів понесення таких втрат, оскільки така заява позивача, в порядку ст. 141 ЦПК України, значиться в позові.

Outcome: approved