Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

У лютому 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся Запорізький державний медико-фармацевтичний університет (надалі\~позивач) з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за освітні послуги в розмірі 2822,08 грн. В обґрунтованість позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору про навчання в Запорізькому державному медичному університеті від 20.09.2022 року №ТЗ-(ІІВ)-13, укладеного між відповідачем і Запорізьким державним медичним університетом, [PERSON] було зараховано студентом II курс заочної форми здобуття освіти за освітньою програмою Технології парфумерно-косметичних засобів за спеціальністю Фармація, промислова фармація Запорізького державного медичного університету. 20.09.2022 року між відповідачем і Запорізьким державним медичним університетом укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медичному університеті №ТЗ-(ІІВ)- 13(к). Відповідно до наказу №1008-с від 08.11.2022 року з 01.11.2022 року [PERSON] було відраховано за власним бажанням, проте відповідач має заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 2578,75 грн. Позивач посилаючись на те, що відповідач має заборгованість по оплаті за навчання, яка у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим, враховуючи порушення зобов`язань за умовами договору, позивач просить стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 2822,08 грн., з яких: основний борг 2728,82 грн. з врахуванням індексу інфляції, 3 % річних у розмірі 93,26 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 15.02.2024 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Від відповідача відзив на позов або письмові пояснення не надходили, відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що на виконання\~Розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 № 952-р, а також наказів Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2022 та № 9 від 03.01.2023, Запорізький державний медичний університет (ЗДМУ) був реорганізований шляхом приєднання до Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, який є правонаступник всіх прав та обов`язків ЗДМУ. Отже, ЗФДМУ є належним позивачем за заявленими вимогами. 20.09.2022 року між [PERSON] та Запорізьким державним медичним університетом укладено №ТЗ-(ІІВ)-13 про навчання в Запорізькому державному медичному університеті. На підставі зазначеного договору про навчання, [PERSON] було зараховано студентом II курс заочної форми здобуття освіти за освітньою програмою Технології парфумерно-косметичних засобів за спеціальністю Фармація, промислова фармація Запорізького державного медичного університету. 20.09.2022 року між [PERSON] та Запорізьким державним медичним університетом укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Запорізькому державному медичному університеті №ТЗ-(ІІВ)- 13(к). Відповідно до п. 1.1 Договору, цей Договір є невід`ємним додатком до Договору про навчання в Запорізькому державному медичному університеті від 20.09.2022 №ТЗ-(ІІВ)-13. Предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом Згідно п. 3.1. Договору, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 101 540, 00 грн. Пунктом 3.2. Договору встановлено, що вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: За 2 курс 20630 грн., за 3 курс - 21800,00 грн., за 4 курс - 22990,00 грн., за 5 курс - 24080,00 грн., за 6 курс - 12040,00 грн. Згідно п. 3.4. Договору, здобувач здійснює оплату за цим Договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок закладу, що вказаний в розділі 6 цього Договору, що семестрово, у терміни, передбачені п.3.6. та 3.7. цього Договору. Пунктом 3.6 Договору передбачено, що оплата за перший рік навчання здійснюється у розмірах , передбачених п.3.2. цього Договору в наступні терміни: За осінній семестр до 01.10.2022 року, за весняний семестр до 01 лютого відповідного навчального року. Відповідно до наказу №1008-с від -08.11.2022 року з 01.11.2022 року [PERSON] було відраховано за власним бажанням. Відповідно до п. 2.3. Договору Замовник/здобувач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановленим цим договором. Відповідно до п. 4.4 Договору у випадку недотримання розмірів та/або термінів, та/або порядку оплати за надання платних освітньої послуги на суми, що повинні бути сплачені, нараховується пеня за кожний день затримки оплати у розмірі 01 відсотків від суми, яка має бути сплачена. Таким чином, відповідач не виконав зобов`язання, які передбачені п.2.3. Договору та не перерахував плату за платні освітні послуги у порядку, встановленому Договором, а саме - розділом 3 Договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальний розмір 3% річних складає: 93,26 грн., загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних витрат, що підлягає стягненню складає: 2728,82 грн. (загальна заборгованість з урахуванням штрафних санкцій складає: 2728,82+ 93,26 = 2822,08 грн.). Вказаний розрахунок позивача, відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст.\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, оскільки на підставі договору між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої\~статті 625 ЦК України\~до прострочення відповідача. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума заборгованості по оплаті за навчання, яка не виплачена позивачу станом на час розгляду цієї справи. Як передбачено п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 551 ЦК України\~передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за договором відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості за послуги навчання у розмірі 2822,08 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та вказана грошова сума підлягає стягненню з відповідача. Позивач також має право в порядку\~ст. 141 ЦПК України\~на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved