Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач, в інтересах якої діє адвокат Чобан Р. А., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим №3525286900:51:007:0037 та земельну ділянку площею 0,1791 га з кадастровим №3525286900:51:007:0038, які розташовані у [ADDRESS] , без зміни їх цільового призначення. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 17 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено в справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позиція позивачки, [PERSON] : Позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 21 червня 2014 року між [PERSON] , та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу жилого будинку. Названий договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори Рудь Г.О. Згідно зазначеного договору купівлі-продажу відповідачка продала, а [PERSON] придбала у власність жилий будинок з прилеглими господарсько-побутовими будівлями, розташований у селі Павлівка Кіровоградської області. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу 21 червня 2014 року за [PERSON] зареєстроване право власності на названий жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями. Придбаний нею жилий будинок та прилеглі до нього господарсько-побутові будівлі розташовані на земельних ділянках з кадастровим №3525286900:51:007:0037 площею 0,25 га та кадастровим №3525286900:51:007:0038 площею 0,1791 га, про що зазначено в тексті договору купівлі-продажу. За запевненням відповідачки, названі земельні ділянки на дату укладання договору купівлі-продажу не були нею приватизовані та перебували у її постійному користуванні. Зазначений факт нотаріусом не перевірявся. З дати придбання будинку і до цього часу придбаний будинок використовується позивачем для проживання. І весь цей час вона використовує земельні ділянки, на яких будинок розташований. При цьому, [PERSON] здійснювалася постійна оплата за користування названими земельними ділянками. У 2023 році [PERSON] вирішила приватизувати зазначені вище земельні ділянки, але під час підготовки документів для приватизації стало відомо, що земельні ділянки з кадастровим №3525286900:51:007:0037 та кадастровим №3525286900:51:007:0038 вже приватизовані відповідачкою напередодні укладання зі [PERSON] договору купівлі-продажу жилого будинку. Так, реєстрація права власності відповідачки на названі земельні ділянки здійснена 11 червня 2014 року. Таким чином, станом на дату укладання договору купівлі-продажу будинку, названі земельні ділянки набули ознаки об`єктів приватної власності, про що відповідачка не повідомила а ні [PERSON] , а ні нотаріуса. Право власності позивачки на земельні ділянки не визнається відповідачкою, що перешкоджає їй зареєструвати це право та реалізовувати таке право шляхом вільного володіння, використання та розпорядження спірними земельними ділянками. В обґрунтування позовних вимог позивач надала суду такі докази: - копія договору купівлі-продажу жилого будинку від 21.06.2014 року; -копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №23304573 від 21.06.2014 року; -копія витягу №178 від 19.09.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; копії інформаційних довідок; - копія листа Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 10230/6/11-28-24-02-04 від 16.10.2023 року «Про розгляд адвокатського запиту»; -копії довідки Виконавчого комітету Світловодської міської ради № 37 від 10.10.2023 року; -копії рішень про відмову в проведенні реєстраційних дій № 69631064 та № 69630787 від 06.10.2023 року; -копії витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-9929174612023 та № НВ-3500537902023; -копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера . Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідачка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином за місцем реєстрації та шляхом оприлюднення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідачка суд не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 21 червня 2014 року між [PERSON] , та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, який посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори Рудь Г.О., реєстр .№1-284. Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] продала, а [PERSON] придбала у власність жилий будинок з прилеглими господарсько-побутовими будівлями, розташований у [ADDRESS] . На даний час [ADDRESS] . До складу придбаного майна входить: жилий будинок саманний, обкладений цеглою, жилою площею 37,3 кв.м., загальною площею 53,8 га.м.; господарсько-побутові будівлі: кухня літня (літ.Е), дві прибудови (літ.е та літ.б), три сараї (діт.Б, літ.ДІ та літ.З), вбиральня (літ.У), погріб з входом (літ.В.пд), колодязь (літ.К) та огорожа гліт.14). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23304573 від 21 червня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу 21 червня 2014 року за [PERSON] зареєстроване право власності на названий жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями. Придбаний [PERSON] жилий будинок та прилеглі до нього господарсько-побутові будівлі розташовані на земельних ділянках з кадастровим №3525286900:51:007:0037 площею 0,25 га та кадастровим №3525286900:51:007:0038 площею 0,1791 га, про що зазначено в тексті договору купівлі-продажу. З дати придбання будинку і до цього часу придбаний будинок використовується позивачем для проживання, що підтверджується витягом № 178 від 19 вересня 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. І весь цей час вона використовує земельні ділянки, на яких будинок розташований. При цьому, [PERSON] здійснювалася постійна оплата за користування названими земельними ділянками. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №352828662 та №352828129 від 02 листопада 2023 року вбачається, що реєстрація права власності [PERSON] на названі земельні ділянки здійснена 11 червня 2014 року. Позивач звернулася до державного реєстратора прав власності на нерухоме майно виконавчого комітету Світловодської міської ради із відповідними заявами. Але, в задоволенні заяв про реєстрацію права власності [PERSON] державним реєстратором було відмовлено у зв`язку із наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що підтверджується копіями рішень про відмову в проведенні реєстраційних дій №69631064 та №69630787 від 06 жовтня 2023 року. Таким чином, належним способом захисту прав [PERSON] є звернення до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з цим позовом до відповідачки про визнання права власності. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, та не спростовані. Оцінка суду: Згідно ч.2 ст.41 Конституції України та ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтереса. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України, громадянин може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.120 ЗК України в актуальній редакції, разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Згідно приписів ст. 377 ЦК України в редакції, яка діяла на дату укладання договору купівлі-продажу між сторонами, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 377 ЦК України в актуальній редакції, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 318/1274/18, у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі №6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі №6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі №6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від них. Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтереса. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим №3525286900:51:007:0037 та земельну ділянку площею 0,1791 га з кадастровим №3525286900:51:007:0038, які розташовані у [ADDRESS] , без зміни їх цільового призначення. Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивач як на підставу позовних вимог. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими\~та доведеними.\~Враховуючи те,\~що позивачка, придбала об`єкт нерухомості - жилий будинок та прилеглі до нього господарсько-побутові будівлі, що розташовані на земельних ділянках з кадастровим № 3525286900:51:007:0037 площею 0,25 га та кадастровим № 3525286900:51:007:0038 площею 0,1791 га, [PERSON] набула право власності на названі земельні ділянки, враховуючи те, що відповідач позов не заперечував, позовну заяву слід задовольнити. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved