Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

07.02.2024 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних та процентів за користування коштами. Позовні вимоги обґрунтував наступним. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 року затверджено мирову угоду, укладену 23.11.2016 року між сторонами по цивільній справі № 335/9879/16-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якої «Позивач [PERSON] відмовляється від свого позову до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 62500 грн. Відповідач [PERSON] , яка діє свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю з позивачем [PERSON] , розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились про суму боргу в розмірі 60000 грн. Відповідач [PERSON] з дня набрання чинності ухвали суду про затвердження мирової угоди по даній цивільній справі зобов`язується погасити борг, вказаний у пункті 2 даної заяви - 60000 грн., на протязі 60 місяців в рівних частках - по 1000 грн., шляхом щомісячного перерахування вказаних сум через Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» на поштову адресу позивача [PERSON] ». У зв`язку з неналежним виконанням ухвали суду від 23.11.2016 року, а саме до березня 2019 року, та з вказаного часу утворилась заборгованість, у зв`язку з чим у вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, індексу інфляції, трьох відсотків річних від простроченої суми. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2021 року по справі № 335/8145/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, індексу інфляції, трьох відсотків річних від простроченої суми - задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сума заборгованості у розмірі 35500, 3% річних у розмірі 2092,07 (станом на 15.02.2021 року), інфляційні витрати у розмірі 3670,70 грн. (станом на 15.02.2021 року), а всього 42262,77 грн. Заочне рішення набрало законної сили 28.05.2021 року та було пред`явлено до виконання. 16.06.2021 року Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі відкрито виконавче провадження № [NUMBER] по виконанню виконавчого листа по справі № 335/8145/20 виданого 14.06.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. Позивач зазначає, що станом на 20.12.2023 року виконавче провадження не завершено, державним виконавцем здійснюються заходи примусового виконання рішень. А тому вважає за необхідне стягнути з відповідача, індекс інфляції на суму боргу 35500 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року в розмірі 15284,52 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період прострочення з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року в сумі 3022,85 грн. Крім того, вказує, що розмір процентів за користування коштами договором не встановлюються, таким чином визначається на рівні облікової ставки НБУ, та підлягає стягненню за період з 05.03.2021 року по 29.01.2024 року в сумі 17367,09 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за мировою угодою від 23.11.2016 року, за період прострочення з 01.03.2021 року по 29.01.2024 року складає 45567,20 грн., з них: сума нарахованого індексу інфляції 15284,52 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року, три проценти річних в розмірі 3022,85 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року, проценти за користування коштами 17367,09 грн. за період з 05.03.2021 року по 29.01.2024 року. Факт одержання відповідачкою грошей та факт їх неповернення підтверджується тим, що оригінал розписки знаходиться у позивача, а також довідкою державного виконавця про наявність невиконаного рішення суду про стягнення боргу, отже заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму нарахованого індексу інфляції в розмірі 15284,52 грн. за період часу невиконання зобов`язань з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року; три процента річних в розмірі 3022,85 грн., за період часу невиконання зобов`язань з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року; проценти за користування в розмірі 17367,09 грн., за період часу невиконання зобов`язань з 05.03.2021 року по 29.01.2024 року, а всього 45 567,20 грн. Ухвалою суду від 20.02.2024 року, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Позивач та представник позивача адвокат Кара Ю.М., яка діє на підставі Доручення про надання безоплатної правої допомоги від 28.12.2023 року № 1585, під час розгляду справи позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав та мотивів викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв з проханням розглядати справи без її участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надала. Відзив на позовну заяву від неї не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки позивача та її представника щодо заочного розгляду справи, викладеної у судовому засіданні, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення, про що 29.04.2024 року була постановлена ухвала суду. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2016 року затверджено мирову угоду, укладену 23.11.2016 року між сторонами по цивільній справі № 335/9879/16-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якої «Позивач [PERSON] відмовляється від свого позову до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 62500 грн. Відповідач [PERSON] , яка діє свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю з позивачем [PERSON] , розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились про суму боргу в розмірі 60000 грн. Відповідач [PERSON] з дня набрання чинності ухвали суду про затвердження мирової угоди по даній цивільній справі зобов`язується погасити борг, вказаний у пункті 2 даної заяви - 60000 грн., на протязі 60 місяців в рівних частках - по 1000 грн., шляхом щомісячного перерахування вказаних сум через Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» на поштову адресу позивача [PERSON] ». У зв`язку з неналежним виконанням ухвали суду від 23.11.2016 року, а саме до березня 2019 року, та з вказаного часу утворилась заборгованість, у зв`язку з чим у вересні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, індексу інфляції, трьох відсотків річних від простроченої суми. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2021 року по справі № 335/8145/20 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, індексу інфляції, трьох відсотків річних від простроченої суми - задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сума заборгованості у розмірі 35500, 3% річних у розмірі 2092,07 (станом на 15.02.2021 року), інфляційні витрати у розмірі 3670,70 грн. (станом на 15.02.2021 року), а всього 42262,77 грн. Заочне рішення набрало законної сили 28.05.2021 року та було пред`явлено до виконання. 16.06.2021 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Замула М.П. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] по виконанню виконавчого листа по справі № 335/8145/20 виданого 14.06.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. Як вбачається із листа старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінського Артура від 21.12.2023 року № 96107 , станом на 20.12.2023 року виконавче провадження не завершено, державним виконавцем здійснюються заходи примусового виконання рішень. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч.5ст. 11 Цивільного кодексу Україницивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Отже, за приписом частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, якщо певне зобов`язання згідно з рішенням суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, відсутність реального виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Тобто, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Оскільки боргові зобов`язання відповідача виникли з судового рішення, за яким борг стягнуто у гривні, слід стягнути з [PERSON] інфляційні нарахування за час прострочення. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. В зазначений позивачем період відповідачка не сплатила відповідачі присуджені судовими рішеннями грошові кошти, що є підставою для стягнення з неї індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Індекс інфляції на суму боргу 35500 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року за розрахунками становить в розмірі 15284,52 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період прострочення з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року становить в сумі 3022,85 грн. Крім того, враховуючи те, що розмір процентів за користування коштами договором не встановлюються, таким чином визначений стороною позивача на рівні облікової ставки НБУ, та підлягає стягненню за період з 05.03.2021 року по 29.01.2024 року в сумі 17367,09 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за мировою угодою від 23.11.2016 року, за період прострочення з 01.03.2021 року по 29.01.2024 року складає 45567,20 грн., з них: сума нарахованого індексу інфляції 15284,52 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року, три проценти річних в розмірі 3022,85 грн. за період з 01.03.2021 року по 31.12.2023 року, проценти за користування коштами 17367,09 грн. за період з 05.03.2021 року по 29.01.2024 року. Суд погоджується з даними розрахунками та кладе їх в основу цього рішення. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Обставини, наведені в позовній заяві та додані до неї докази, не спростовані відповідачем, яка не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач не надала жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об`єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням вищевказаного, оскільки судом встановлено, що відповідачка ухилялась від сплати вищевказаного боргу присудженого судовими рішеннями, в тому числі у заявлений позивачем період, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення цього позову, оскільки має інвалідність ІІ групи, що підтверджується Довідкою до Акту огляду МСЕК з відповідачки в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved