Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Короткий зміст\~позовних вимог,\~а також\~позиції учасників\~справи щодо\~позову. \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про визначення\~місця проживання\~дитини,\~звільнення від\~сплати аліментів\~та стягнення\~аліментів на\~утримання малолітньої\~дитини.\~ В\~обґрунтування позову\~ [PERSON] \~вказує,\~що він\~та відповідачка\~ [PERSON] \~перебували у\~шлюбі,\~який було\~розірвано.\~Вони мають\~двох спільних\~малолітніх дітей\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які після\~розлучення проживали\~періодично то\~з матір`ю,\~то з\~батьком.\~Рішенням Диканського\~районного суду\~Полтавської області\~від 19.10.2023\~було визначено\~щомісячне стягнення\~з нього,\~позивача,\~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~малолітніх дітей\~ [PERSON] \~та [PERSON] аліменти\~у розмірі\~1/3\~частини усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку.\~Позивач зазначає,\~що заборгованості\~по сплаті\~аліментів він\~не має.\~Однак,\~починаючи з\~листопада 2023\~року старший\~син [PERSON] постійно\~проживає разом\~з ним,\~позивачем.\~Він повністю\~матеріально утримує\~сина,\~займається його\~вихованням.\~Зокрема,\~відводить та\~забирає зі\~школи,\~купує необхідні\~речі та\~продукти харчування.\~Він створив\~для сина\~належні умови\~проживання та\~навчання,\~піклується про\~його фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток.\~При цьому,\~відповідачка,\~як мати\~дитини,\~коштів на\~утримання та\~виховання сина\~ [PERSON] не\~надає,\~участі у\~його соціальному\~житті не\~бере.\~Позивач зазначає,\~що оскільки\~він на\~теперішній час\~самостійно виховує\~та утримує\~сина [PERSON] ,\~то виникла\~необхідність визначити\~місце проживання\~малолітнього [PERSON] \~разом з\~ним,\~так як\~відповідачка не\~погоджується у\~рівних частках\~утримувати дітей\~та заперечує\~проти постійного\~проживання [PERSON] \~разом з\~батьком,\~хоча догляду\~за сином\~не здійснює\~та вчиняє\~з цього\~приводу часті\~сварки.\~З 01\~листопада 2023\~року змінився\~сімейний стан\~особи,\~яка сплачує\~аліменти,\~та особи,\~яка їх\~отримує,\~син [PERSON] \~з цього\~часу не\~проживає разом\~з відповідачкою,\~вона не\~надає жодної\~матеріальної допомоги\~на його\~утримання,\~натомість продовжує\~отримувати від\~нього,\~позивача,\~у повному\~обсязі платежі\~на виконання\~аліментних зобов`язань.\~ Посилаючись\~на вказані\~обставини,\~позивач просить\~визначити місце\~проживання малолітнього\~сина [PERSON] \~ [PERSON] разом\~з ним,\~як батьком.\~Припинити з\~дня подання\~позову до\~суду стягнення\~з нього\~аліментів на\~користь відповідача\~ [PERSON] \~на утримання\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~які стягуються\~з нього\~на підставі\~рішення Диканського\~районного суду\~Полтавської області\~від 19.10.2023,\~визнати виконавчий\~лист №\~529/1174/23\~від 19.10.2023,\~виданий на\~підставі вказаного\~рішення про\~стягнення аліментів,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~в частині\~стягнення з\~нього,\~позивача,\~на користь\~ \~ \~ \~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] .\~Позивач також\~просить змінити\~розмір аліментів,\~стягнутих з\~нього на\~користь \~ \~ \~ [PERSON] \~на утримання\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~згідно рішення\~Диканського районного\~суду Полтавської\~області від\~19.10.2023\~з 1/3\~частини усіх\~видів його\~заробітку на\~1/4\~частини усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~Стягнути з\~відповідачки [PERSON] \~на його,\~позивача,\~користь аліменти\~на утримання\~малолітнього сина\~ [PERSON] \~у розмірі\~1/4\~частини усіх\~видів її\~заробітку (доходу),\~ але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, а також стягнути з відповідачки на його користь понесені у справі судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 212,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Конюшенко М.А. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача вказала, що надані позивачем докази та пояснення свідків і малолітнього [PERSON] повністю підтверджують викладені у позові обставини. Адвокат Конюшенко М.А. просила при ухваленні рішення у справі врахувати бажання малолітнього [PERSON] жити саме з батьком і те, що відповідачка має вже іншу сім`ю. У братів [PERSON] та [PERSON] , а також у [PERSON] та відповідачки, як його матері, є можливість і надалі спілкуватися між собою, так як вони проживають в одному населеному пункті. Позивач [PERSON] пояснив, що у позовній заяві вказано його зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Фактично він проживає по [ADDRESS] . До розірвання шлюбу він з відповідачкою проживали саме по [ADDRESS] . Син [PERSON] , проживаючи разом з ним у цьому будинку, забезпечений всім необхідним. Позивач вказав, що всі речі, які знаходяться у цьому будинку, придбані за його гроші. Відповідачка у цьому будинку проживала до березня-квітня 2023 року. Тоді вона не захотіла там жити і переїхала з дітьми. Відповідачка самостійно прийняла рішення про переїзд, він не впливав на це. До розірвання шлюбу відповідачка таємно зустрічалась з іншим чоловіком близько двох років. Після розірвання шлюбу діти проживали 2-3 дні у нього, а решту часу вони проживали з відповідачкою. Молодший син [PERSON] проживає і нині з відповідачкою по [ADDRESS] . Позивач зазначив, що він працює з 08:00 год. до 16:30 год. Виїжджає на роботу о 07 годині, приїжджає додому о 17-19 годині. Він о 7 годині їде на роботу, а [PERSON] через 10 хвилин виходить в школу, бо вони живуть за 50 метрів до школи. [PERSON] вказав, що раніше він забирав сина зі школи. Зараз інколи бабуся його забирає зі школи, чи туди проводить. Гуртків [PERSON] не відвідує, тому за гуртки він не сплачував коштів. За навчання він також не сплачує. За харчування [PERSON] сплачує відповідачка з тих аліментів, які він їй сплачує на утримання дітей. [PERSON] син [PERSON] не виявляє бажання жити з ним. Він до нього приходив раз в тиждень, нині - дещо рідше. А старший син [PERSON] не хоче жити з матір`ю, оскільки дуже привязаний до нього. Проживаючи з відповідачкою, [PERSON] не дуже добре навчався, нині його успіхи в навчанні покращились. Перебуваючи у відповідачки, [PERSON] повертався до нього пригніченим і говорив, що більше не хоче туди їхати. Він пояснював, що мама постійно кричить і бабуся теж. На вихідні відповідачка їде в інше село до свого нового чоловіка , [PERSON] туди їздити категорично відмовляється. Позивач зазначив, що він купляє одяг для [PERSON] , а відповідачка сплачує лише за його харчування у школі і більше ні за що. Вона купила йому шапку і зимові кросівки за 1 000,00 грн. [PERSON] зазначив, що був випадок, коли [PERSON] хворів, у зв`язку з чим його не було в школі один тиждень, тоді він не брав лікарняного, але відпрошувався з роботи для догляду за сином. Так як [PERSON] проживає з ним, то він про нього більше піклується, ніж про молодшого сина [PERSON] . Позивач вказав, що він однаково добре ставиться до дітей, коли він з [PERSON] говорять по телефону, то син говорить, що любить його, але швидко закінчує про це розмову, посилаючись на те, що зараз прийде мама. [PERSON] говорить, що також хоче жити з ним, але цим не хоче образити маму. Позивач вказав, що він з відповідачкою не перешкоджають один одному бачитись з дітьми. Коли він запитує у [PERSON] , чи хоче він на вихідні залишитися у нього, то він інколи каже, що так, інколи - ні. Посилаючись на вказане вище, на те, що він фактично проживає разом із сином [PERSON] по [ADDRESS] , позивач просив визначити місце проживання [PERSON] разом з ним за цією адресою та задовольнити у повному обсязі інші позовні вимоги. Вказав, що буде сприяти спілкуванню між братами, та спілкуванню матері та [PERSON] . Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Матюх О.В. в судовому засіданні не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідачки зазначив, що приєднані до справи скріншоти свідчать про те, що позивач фізично не може відводити дитину в школу та забирати її звідти, так як сам рано йде на роботу і повертається додому після 17 год. Відповідачка сплачувала кошти за харчування дитини в школі. Також наявна письмова інформація зі школи, а саме характеристика, про те, що у вихованні дитини беруть активну участь обоє батьків. Позивачем не надано достатньо матеріалів, які б підтверджували, що відповідачка не надає матеріальної допомоги наа утримання сина та не бере участі у його вихованні. Саме позивач самоусунувся від фінансового забезпечення дитини. У висновку Органу опіки та піклування Диканської селищної ради відсутня інформація про те, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини. У цьому висновку зазначено, що сторони мають двох дітей, між якими був досить тісний зв`язок і дитина, крім виняткових обставин, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Позивач не обґрунтував позовних вимог. Немає підстав для розлучення дітей між собою та з матір`ю. Посилаючись на вказане, адвокат Матюх О.В. просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що син [PERSON] дійсно з листопада 2023 року постійно проживає з батьком [PERSON] , позивачем по справі. Однак, вона заперечує проти подальшого проживання сина разом з батьком. Відповідачка пояснила, що після розірвання шлюбу з позивачем, діти спочатку проживали разом із нею, пізніше син [PERSON] сказав, що хоче проживати з татом, плакав та просився до нього. Зазначила, що старший син з дитинства має з батьком тісний емоційний зв`язок. На даний час [PERSON] не приймає від неї подарунків, нещодавно вона придбала йому одяг, зокрема футболки та інші речі, однак [PERSON] сказав, що ці речі йому не подобаються і не захотів їх брати. Відповідачка вказала, що вона сплачує кошти за [PERSON] , коли він їздить на екскурсії. Раніше вона [PERSON] забирала зі школи під час повітряних тривог. Нині вона живе зі своєю матір`ю. На вихідних вона буває в іншого чоловіка. [PERSON] з цим чоловіком знайомий. У нього немає агресії до цього чоловіка, вона не помічала, щоб син до нього її ревнував. Цей чоловік у неї вдома не буває. Відповідачка зазначила, що на її думку, [PERSON] краще проживати з нею, але він не йде з нею на контакт. [PERSON] зі школи частенько заходить до неї на роботу, вони вільно спілкуються. Вона часто телефонує йому, але [PERSON] говорить, що він не телефонує, оскільки у нього не було часу. Відповідачка [PERSON] вказала, що будинок по [ADDRESS] вона з позивачем купили спільно і спільно там проживали майже 2 роки. . Кращі умови для проживання дітей створені в будинку по [ADDRESS] . Можливо саме це могло вплинути на рішення [PERSON] проживати з батьком. Відповідачка також пояснила, що менший син [PERSON] у неї народився, коли старшому [PERSON] було 2 роки 8 місяців. Після народження [PERSON] , звісно ж, що більшу частину свого часу вона приділяла саме йому, а [PERSON] в цей час більше часу проводив з татом. Це пояснює те, чому [PERSON] так сильно любить тата. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконкому Диканської селищної ради [PERSON] в судовому засіданні вказала, що у малолітнього [PERSON] зараз такий вік, коли можна спрямувати думки дитини в те, чи інше русло. Можливо в [PERSON] були якісь образи на матір. На її думку, батьки повинні залишати образи одне на одного на другому плані. Батьки повинні брати однакову участь у вихованні дітей. Однак батьки розлучили братів, побачення між ними відбуваються все рідше і рідше, втрачаються родинні стосунки. Над дітьми повинна бути спільна опіка. На її думку, розлучати дітей не можна. Якщо позов буде задоволено, то треба докласти максимум зусиль, щоб оминути всі образи і чвари. Представник третьої особи вказала, що вона в складі комісії виїжджала за місцем проживання бабусі й дідуся [PERSON] - батьків позивача. На момент їхнього приїзду [PERSON] був хворий і це не сприяло їхньому спілкуванню, бо поряд були бабуся і дідусь. [PERSON] тоді їм сказав, що скучає за братом і за мамою. Позивач по телефону звертався до них з приводу того, як правильно визначити місце проживання дитини з батьком. [PERSON] зазначила, що коли вона отримала копію позовної заяви, то вона спілкувалась з відповідачкою. Класний керівник [PERSON] не захотіла йти з ними на контакт. Представник органу опіки та піклування вказала, що при ухваленні рішення потрібно врахувати необхідність не втратити родинні стосунки та зв`язок між дітьми. Складно прийняти виважене рішення, тому вона при ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків та малолітнього [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 25 вересня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року /а.с. 35-36/. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19.10.2023 стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2023 і до досягнення кожною дитиною повноліття /а.с. 33-34/. З наявної у матеріалах справи довідки Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 грудня 2023 року за вих. № 15014 вбачається, що станом на грудень 2023 року заборгованість по аліментам в [PERSON] відсутня /а.с. 11/. З висновку щодо відповідності інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] визначення його місця проживання з батьком [PERSON] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 22.02.2024 № 78 /а.с. 54/ вбачається, що Службою у справах дітей Диканської селищної ради, як представником органу опіки та піклування, при підготовці висновку вивчалося ставлення відповідачки [PERSON] до поданого позову. Остання стверджувала, що як і раніше бере участь у житті сина [PERSON] : спілкується з ним, цікавиться його життям та важко переживає той факт, що дитина на даний час проживає з батьком. Вона не намагається силою повернути [PERSON] , оскільки вважає, що таким чином зашкодить психічному здоров`ю дитини. [PERSON] не надано достатньо матеріалів, які б підтверджували те, що мати [PERSON] не бере участі у соціальному житті сина [PERSON] та не надає матеріальної допомоги дитині. Службою у справах дітей спільно з центром соціальних служб здійснено обстеження умов проживання Одинця [PERSON] . Станом на 08.02.2024 [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] , бабою [PERSON] (пенсіонерка) та дідом [PERSON] (пенсіонер) по [ADDRESS] . Будинок складається з 5 житлових кімнат, кухні, коридору, санвузла. Газ, світло, вода в наявності. Дитина має окрему кімнату з необхідними меблями для відпочинку, навчання. Має ноутбук. Постільна білизна в наявності. Одягом, взуттям дитина забезпечена. У день відвідування [PERSON] був вдома хворий. Дізнатися думку дитини щодо того, з ким він хоче проживати надалі [PERSON] не мала змоги, оскільки хлопчик не добре почувався і у присутності рідних не міг чітко сформулювати свою думку. [PERSON] та [PERSON] працюють. Оскільки [PERSON] працює у м. Полтаві, до школи проводжає та зустрічає зі школи [PERSON] здебільшого бабуся [PERSON] . Мати [PERSON] стверджувала, що вона також забирає сина зі школи. У сім`ї [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Між хлопчиками був досить тісний зв`язок. Враховуючи викладене, зважаючи на недостатність доказової бази, орган опіки та піклування не може надати остаточний висновок щодо відповідності інтересам малолітнього [PERSON] визначення його місця проживання з батьком [PERSON] . Орган опіки та піклування просить суд при винесенні рішення врахувати те, чи не завдасть братам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору, тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору, чи не проявляв один із батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо. При прийнятті остаточного рішення Виконавчий комітет Диканської селищної ради як орган опіки та піклування покладається на розсуд суду. З наявного у матеріалах справи Акту обстеження № 70 від 11.04.2024, складеного комісією у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Диканської селищної ради Демченко І.Ю. та директора Диканського селищного центру соціальних служб Півень Ю.В., вбачається, що було обстежено фактичне місце проживання позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження було встановлено, що будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридора, санвузла. Газ, світло, вода в наявності. Є місце для навчання та сну дитини. Наявний ноутбук. Дитина одягнута відповідно до сезону. [PERSON] має охайний вигляд. Заробітна плата [PERSON] , з його слів, становить 15 000,00 грн. Соціальні виплати та аліменти не отримують (зі слів батька [PERSON] ). Члени сім`ї здорові. Шкідливих звичок не виявлено. Насильства в сім`ї не зареєстровано. Стан харчування в сім`ї - задовільний. Під час обстеження вдома були батько [PERSON] з сином [PERSON] . Будинок вмебльований мінімально необхідними меблями. В будинку чисто. Є ознаки незавершеного ремонту. Комісією було рекомендовано налагодити спілкування [PERSON] з молодшим братом [PERSON] для збереження сімейних цінностей /а.с. 82/. \~ Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша стаття 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України)). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З огляду на вказані приписи СК України втручання у право на повагу до сімейного життя одного з батьків шляхом визначення місця проживання дитини з іншим із них є передбаченим законом. Під час вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини суд враховує інтереси самої дитини, а не її батьків або одного з них. Тому забезпечення якнайкращих інтересів дитини як прояв турботи про її права та свободи, є легітимною метою втручання у право на повагу до сімейного життя одного з батьків шляхом визначення місця проживання дитини з іншим із них. Для забезпечення якнайкращих інтересів дитини у такому спорі мають значення, зокрема: особисті якості батьків, відносини, які є у кожного з них із дитиною, їхнє ставлення до виконання батьківських обов`язків, сталість соціальних зв`язків дитини з батьками, можливість належного забезпечувати її побут, умови для виховання та розвитку, дбати про стан її здоров`я (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 525/282/17; постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16535/19). Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він є батьком позивача по справі [PERSON] . Коли позивач з відповідачкою розірвали шлюб, то остання разом з дітьми виїхала проживати до своєї матері. Проживаючи там, його онук [PERSON] плакав і просив забрати його звідти. Він запитував в онука, в чому причина цього. [PERSON] відповідав, що там така обстановка, що він жити там не хоче. І це так відбувалося кожного вечора. Коли син забирав до себе [PERSON] і коли в цей час до [PERSON] телефонувала відповідачка, то це у [PERSON] завжди викликало сльози. Свідок зазначив, що коли його син з відповідачкою жили разом, то він не може її охарактеризувати, оскільки вона не зобов`язана робити те чи інше так, щоб це йому подобалось. Вона робила по своєму і це її право, яке потрібно поважати. Діти тоді не жалілись, що їм щось не так. Свідок вказав, що з молодшим онуком [PERSON] він спілкується. Він приходив останній раз десь місяць тому. Коли є можливість, то бачаться з ним. Свідок [PERSON] вказав, що його син [PERSON] добре відноситься до [PERSON] , забезпечує його матеріально. Коли [PERSON] приходить, то син приділяє йому увагу, тобто однаково обом дітям. Коли син на роботі, то [PERSON] сам приходить зі школи, вчить уроки за допомогою бабусі. Коли [PERSON] хворів, то за ним доглядали то батько [PERSON] , то він, [PERSON] , разом з дружиною. Дитина завжди під наглядом. Позивач разом із [PERSON] проживають по [ADDRESS] . Свідок зазначив, що це його будинок, але він ще не оформив на нього право власності. В цьому будинку знаходяться речі, на придбання яких і він частково давав гроші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що позивач є її сином. Вона вважає, що доцільно визначити місце проживання [PERSON] з його татом, так як саме цього бажає дитина. У них великий дім, в якому створені всі необхідні умови як у них, так і у батька дитини. [PERSON] дуже любить батька, навіть коли син та невістка проживали разом, то у [PERSON] вбачалася більша прихильність до тата. Разом з тим, її син не забороняє [PERSON] бачитись з його матір`ю, навіть заохочує телефонувати їй. Свідок зазначила, що коли вона та її колишня невістка, бачаться, то остання запитує, як справи у [PERSON] . Незважаючи на окреме проживання, [PERSON] бачиться з матір`ю. [PERSON] також приходить до батька, зараз не так часто як раніше, не знає чому. [PERSON] каже, що йому краще жити з мамою. Свідок [PERSON] вказала, що відповідачка не заперечує, щоб в разі потреби вона забирала [PERSON] з дитсадка, навіть інколи сама про це просить. Можливо це не зовсім правильно, щоб рідні брати жили окремо, але так як є буде правильно, оскільки [PERSON] дуже прив'язаний до батька і для нього це буде травмою знову проживати окремо від нього . Нічого страшного немає, брати між собою спілкуються і бачаться. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є матір`ю відповідачки. Відносини з позивачем у неї нормальні. Після розірвання шлюбу її дочка з синами десь півроку жили у неї. Тоді [PERSON] їздив до батька, а тоді почав це робити все частіше. Казав, що хоче до тата, чому не пояснював. Свідок вказала, що на її думку не доцільно, щоб брати жили окремо, вони скучають один за одним, особливо [PERSON] . Все це негативно впливає на них обох. Проживаючи окремо, [PERSON] скучає за мамою і за нею. Він приходить до них сам. Свідок зазначила, що [PERSON] бачиться з нею і з [PERSON] , зараз приходить все рідше, каже, що не хоче приходити частіше. Вони запрошують його на вихідні, але він не хоче приходити. На вихідних її дочка з [PERSON] зазвичай їде в інше місце до свого нового чоловіка і запрошує туди і [PERSON] . Свідок [PERSON] вказала, що на її думку недоцільно визначати місце проживання [PERSON] разом з батьком, оскільки менший брат [PERSON] скучає за [PERSON] . Малолітній [PERSON] у присутності психолога [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він живе разом зі своїм батьком, місце проживання з ним він сам обрав, раніше він жив з мамою. Після розлучення батьків він з мамою жив десь 2-3 місяці. Він більше любить батька, тому обрав проживання саме з ним. Однак він хотів би бачитися з братом і жити з ним та з батьком. Маму він також любить. Жити хоче з батьком, бо його більше любить. Батько ставиться до нього добре. Мама також до нього ставиться нормально. Мама телефонує йому 2 рази в день, але до них не приходить. Зазвичай він до неї на роботу заходить, оскільки йому по дорозі, коли він йде в школу або повертається звідти. В школу мама не приходить і на вихідні його не забирає. Він хотів би проводити разом з нею вихідні, але вона у вихідні знаходиться в с. Чернечий Яр у дядька [PERSON] . Він туди не хоче їхати, йому це не приємно. Мама йому цього й не пропонує. [PERSON] його не ображає, він не дуже з ним знайомий. Мама на свята його вітає. Було таке, що вона принесла одяг, але він йому не сподобався. У таких випадках він зазвичай не погоджується все це приймати. Він бачиться з мамою часто. Він проживає з татом в селищі Диканька по [ADDRESS] . А раніше вони всі разом з мамою, братом і татом проживали за цією адресою. Він не пам`ятає, коли вони з мамою виїхали з цього будинку. Звідти вони виїхали, бо мама знайшла іншого чоловіка. Йому тато про це розповів. Мама про це не розповідала. Після розлучення батьків, вони з мамою та братом почали проживати у бабусі. Йому краще жити з татом. Йому все одно які умови, йому краще з татом. Якби у тата для життя були гірші умови, то все одно б жив з ним. Він в школі перебуває до 12 год. 45 хв., тоді йде до бабусі [PERSON] і там вчить уроки, тоді катається на велосипеді. Потім його тато забирає і вони з ним їдуть додому. Ввечері тато готує їсти, вони з ним грають у приставку, дивляться телевізор. Вранці тато чай готує і їде на роботу, а він самостійно вдягається і йде в школу. На вихідних він, зазвичай, катається на велосипеді, гуляє разом з татом. Він скучає за своїм молодшим братом [PERSON] , який проживає з мамою. Хоче, щоб тато й мама разом жили. Його влаштовує життя з батьком. Якби прийшлось жити з матір`ю, то було б гірше. Тато ніколи не каже, що мама погана, а мама каже, що тато поганий. Бабуся [PERSON] з дідусем про маму не кажуть погано. Він бачиться з нею кожного дня, батько не перешкоджає йому в цьому. З [PERSON] він також бачиться, йому прикро жити з ним окремо, але він хоче жити з батьком, а [PERSON] з мамою. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь- кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Так, відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. \- При вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, позивачем по справі, суд враховує: 1) вік дитини (9,5 років), окреме проживання батька та матері, тривалість проживання [PERSON] з кожним із батьків (зокрема те, що останні сім місяців дитина безперервно проживає разом з батьком), сталість соціальних зв`язків дитини із батьком / емоційна прив'язаність дитини до батька, що в свою чергу не заперечувалося відповідачкою/ і добросовісне виконання останнім батьківських обов`язків; \- 2) можливість і здатність батька забезпечити харчування та побут дитини, створити їй належні умови для проживання, виховання, освіти, загального розвитку, охорони її здоров`я. Зокрема, суд враховує, що позивач має постійне місце проживання, в якому створено всі належні умови для проживання, навчання та відпочинку дитини. Позивач має постійне місце роботи, стабільний дохід, не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання обох дітей - [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час позивач фактично самостійно утримує сина [PERSON] , оскільки той з ним постійно проживає, відповідачка лише сплачує за харчування дитини у школі та купила деякий одяг, що не заперечувала у судовому засіданні і сама відповідачка. \- 3) відсутність обставин, які б вказували на неможливість подальшого проживання дитини разом із батьком (відсутності ознак її неприхильного ставлення до нього, фактів його негативного впливу на виховання та розвиток сина тощо). Суд враховує, що в судовому засіданні позивач, свідки, відповідачка [PERSON] та сам малолітній\~ [PERSON] \~у присутності\~психолога підтвердили, що [PERSON] завжди більш прихильніше ставивився до батька, виявляв до нього більше любові та бажав проживати саме з батьком. Малолітній [PERSON] \~в судовому\~засіданні вказав,\~що йому\~краще жити\~з татом.\~Йому все\~одно які\~умови проживання,\~йому краще\~з татом.\~Якби у\~тата для\~життя були\~гірші умови,\~то все\~одно б\~жив з\~ним,\~а не\~з мамою. Судом не встановлено обставин, а відповідачкою [PERSON] не надано належних та достатніх доказів того, що поведінка чи дії позивача [PERSON] або наслідки його спілкування із сином [PERSON] , можуть суперечити його інтересам або впливати на нього негативно, перешкоджати його фізичному та духовному розвитку. Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем кримінальних правопорушень або іншої протиправної поведінки як стосовно свого малолітнього сина, так і до будь-якої іншої дитини чи повнолітньої особи. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком не позбавляє відповідачку можливості любити свою дитину, піклуватися про неї, брати участь у її вихованні та фізичному і духовному розвитку. До того ж як з'ясовано судом, батько сприяє спілкуванню сина з матір'ю та меншим братом. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказані\~вище обставини\~у їх\~сукупності,\~з метою\~забезпечення якнайкращих\~інтересів дитини,\~які мають\~першочергове значення\~для вирішення\~спору,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~в цій\~частині підлягає\~задоволенню та\~вважає за\~необхідне визначити\~місце проживання\~ малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд зауважує, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком суттєво не впливає на можливість відповідачки, як матері, та його меншого брата [PERSON] бачитися з [PERSON] , брати участь у його житті, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що всі вони проживають в одному населеному пункті, жодних перешкод у їх спілкуванні та побаченнях не чинилося і відповідно за умови реального та обопільного бажання сторони у справі мають можливість забезпечити умови для належного спілкування дітей з обома батьками та дітей між собою. Відповідно до статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. З урахуванням одного із предметів цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені правові норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно до частин 1-2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, судом визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] , який є позивачем у справі, те, що аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні та утриманні, враховуючи те, що на теперішній час змінився сімейний стан як особи, яка сплачує аліменти, так і особи, яка їх одержує, для якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, з метою запобігання безпідставного збагачення відповідачки за рахунок позивача, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19.10.2023 у справі № 529/1174/23. Позивач просить у позові припинити стягнення з нього аліментів з дня подання ним позову до суду. Однак, суд зазначає, що від дня подання позовної заяви присуджується за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України лише стягнення аліментів. На припинення стягнення аліментів вказані норми не розповсюджуються. Припинення стягнення аліментів з дня звернення до суду з позовом чинним законодавством не передбачено. За таких обставин, стягнення аліментів припиняється за загальними правилами, а саме з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] з дня набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Враховуючи те, що судом припинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання малолітнього [PERSON] , суд вважає за необхідне визнати виконавчий лист № 529/1174/23 від 19.10.2023, виданий Диканським районним судом Полтавської області, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] таким, що не підлягає виконанню, та змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19.10.2023 року у справі № 529/1174/23, з 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що судом визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком, в судовому засіданні було встановлено, що останні сім місяців дитина знаходиться фактично на повному утриманні позивача, відповідачкою були понесені витрати лише на харчування дитини у школі та придбання деякого одягу, що є недостатнім для повноцінного утримання дитини, те, що відповідачка, як мати, зобов`язана утримувати свого малолітнього сина [PERSON] до його повноліття, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачкою не було надано суду доказів неможливості сплати нею аліментів у визначеному позивачем розмірі, натомість судом встановлено, що відповідачка працює, має постійний дохід, для якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи те, що позовну вимогу про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задоволено у повному обсязі, у справі наявна квитанція, яка підтверджує понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за цю позовну вимогу у розмірі 1 212,00 грн,

Outcome: partial