Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування позову вказала, що перебуває у зареєстрованому 11.04.2023 року з відповідачем шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідач покинув родину ще до народження дитини, коли вона перебувала на 5 місяці вагітності, у зв`язку із чим вона змушена була повернутися до матері. Вона проживає разом із батьками та дитиною, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 15.02.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому вказала, що відповідач визнає позов частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В обґрунтування відзиву вказала, що відповідач офіційно працевлаштований, працює військовим, оскільки він приймає безпосередню участь у зонах де ведуться активні бойові дії, відповідно має високу заробітну плату, а тому, аліменти, які позивачка просить стягнути на утримання дитини та своє утримання є занадто великою сумою. Крім того, у відповідача є свої потреби, насамперед закупівля амуніції для подальшої роботи в ЗСУ, коштів у бюджеті не вистачає, внаслідок чого змушений купувати собі все самостійно. Крім того, відповідач із дитиною не бачився від самого народження, позивачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Звертала увагу на визначення розміру аліментів як мінімального так і максимального. 26.02.2024 року представником відповідача подано клопотання про долучення доказів. Представником позивачки подано відповідь на відзив, у якому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Сторони в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви представників сторін про проведення розгляду справи у відсутність. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористався правовою допомогою. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому 11 квітня 2023 року шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 11.04.2023 року (арк. справи 6). Позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.2024 року (арк. справи 7). За довідкою №272 від 16.02.2024 року виданою ВЧ [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з 29 червня 2022 року. Відповідач є працездатною людиною, перебуває на військовій службі, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду та інших утриманців суду не надано. Також відповідачем не надано довідки про розмір його грошового забезпечення. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст.141 ч.2 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, право вибору способу стягнення аліментів (в частці від доходу або в твердій грошовій сумі) належить саме позивачу. Позивачка обрала спосіб стягнення аліментів та просить стягнути їх в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи розмір частки від заробітку (доходу) відповідача, який підлягає стягненню на користь позивача як аліменти на утримання спільної дитини сторін, суд виходить з такого. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивачки та дитини, документів щодо розміру свого доходу (грошового забезпечення) суду не подавав. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня (що діє на час розгляду справи) - 2 563 грн. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, зокрема щодо обов`язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, доказів наявності інших утриманців суду не надано, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача не подано. Також, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, не суперечить чинному законодавству. Визначаючи розмір аліментів в 1/4 частину, суд бере до уваги, що такий розмір аліментів визначений на дитину для стягнення і в наказному провадженні. В той же час суд не вважає прийнятними доводи сторони відповідача щодо обмеження розміру аліментів на дитину 10 прожитковими мінімумами, оскільки вони не ґрунтуються на діючому законодавстві, а визначення такого обмеження в наказному провадженні пов`язано з можливістю швидкого розгляду питання щодо видачі судового наказу. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відтак, у кожної зі сторін є право на звернення до суду з позовом про збільшення (зменшення) розміру аліментів в разі настання передбачених законом умов. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, майновий стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду. Разом з тим, сторони не надали до суду доказів у підтвердження обставин справи, які входять до предмету доказування, зокрема, щодо їх матеріального стану, наявності спору щодо порядку участі батька у спілкуванні з дитиною має вирішуватися в порядку ст. 157,159 СК України, а не шляхом відмови в утримуванні дружини до досягнення дитиною трьох років, як просить відповідач, оскільки такі підстави не ґрунтуються на законі. Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 128 КЗпПУ, яка кореспондується зі ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини від його доходу, що є достатнім та справедливим з огляду на життєві потреби позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), дитина недосягла трьох років, тому позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі\~ст. 191 СК України\~аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 16 січня 2024 р. За приписами\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., з огляду на звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 01 травня 2024 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved