Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами та просив суд стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії у сумі 31356,34 грн. за період з 01.11.2018 по 30.11.2021, інфляційні витрати у розмірі 3106,86 грн., 3% річних у розмірі 1262,05 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] (який є власником нежитлових приміщень) користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку - КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.11.2018 р. по 30.11.2021 р., відповідачем спожито теплової енергії на суму 31356 грн. 34 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. 20.12.2021 року КП «Харківські теплові мережі» направило відповідачу лист з примірником договору купівлі-продажу теплової енергії № 20207 від 01.07.2021 та листом пропозицією про укладання договору, які проігноровано відповідачем. Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Такий обов`язок передбачений ст.24 ЗУ "Про теплопостачання". Також споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію відповідно до умов договору та цих Правил (пункт 40 Правил). Відповідно до Закону України Про теплопостачання теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позивач зі свого боку зобов`язання щодо теплопостачання виконав у повному обсязі, натомість, відповідач не сплатив вартість спожитої теплової енергії, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку позивачем згідно зі ст.625 ЦК України нараховано інфляційні витрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань позивач вимушений звернутись до суду для стягнення суми боргу в примусовому порядку. Відповідач через свого представника надав відзив, згідно з яким проти позову заперечує. Зазначив, що вона є власницею нежитлових приміщень, де були проведені ремонтні роботи. Транзитні труби, які проходять через дане житлове приміщення були ізольовані та відповідно ніякої тепловіддачі вони не здійснювали. Відповідач після отримання позову звернулась до спеціалістів з метою проведення технологічних досліджень теплових втрат. В подальшому позивач здійснив перерахунок заборогваності з 2018 року з урахуванням висновку спеціаліста. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю фактичних обставин. 21.03.2024 через канцелярію суду надійшла заява від позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача вартість використаної теплової енергії у розмірі 8217,20 грн. за період з 01.11.2018 по 30.11.2021 та судовий збір у розмірі 2270 грн. Відзиву або письмових пояснень на заяву про зменшення позовних вимог відповідач не надав. Ухвалою суду від 28.01.2022 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій зазначено, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником нежитлових приміщень підвальної частини № V,VІII, IX, IXa, ІХб ІХж загальною площею 106,1 кв.м. та місця загального користування №VІ, VІІ площею № 12,6 кв. м., загальною площею 118,7 кв.м., в житловому будинку літ."В-5", що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окргугу Самощенко О. А. Отже, відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 118,7 кв.м., що розташовані у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач. Вказана обставина підтверджується копіями актів від 27.10.2018, від 10.04.2019, від 12.11.2019, від 09.04.2020, від 20.10.2020, від 12.04.2021, від 15.10.2021 на підключення/відключення споживача за заявою балансоутримувача жилого будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , які надані позивачем разом з позовною заявою. Вказане приміщення використовується відповідачем як магазин непродовольчих товарів. Вказаний факт підтверджується актом обстеження системи теплопостачання об`єкта від 03 червня 2021 року №ВНОТ/6642, з якого вбачається, що нежитлове приміщення, яке займає власник [PERSON] , знаходяться в підвалі житлового будинку, система опалення нежитлових приміщень спільна з системою опалення житлового будинку, вхід до приміщень окремий з вулиці. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє. Відсутній подавальний трубопровід. Споживачем договір купівл-продажу теплової енергії не укладений. Отже, матеріалами справи підтверджуються обставини використання відповідачем приміщенням, власником якого він є, не для побутовим потреб та не для проживання. Зворотного відповідачем не доведено та відповідних доказів не надано. Оскільки приміщення, що належить відповідачу, є нежитловим, то правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання» (надалі Закон). Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно зі ст. 3 Закону відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтями 19, 24, 25 Закону передбачено, що споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно зі ст. 24 Закону споживач теплової енергії зокрема має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198 (надалі Правила), які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальнеобладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб; Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами (цей факт не спростовано відповідачем), що теплопостачання у вказаний житловий будинок здійснюється позивачем у централізованому порядку, відповідач є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] Судом також встановлено, що договір між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] на придбання теплової енергії не укладався. Суд звертає увагу, що відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати спожитої ними теплової енергії за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, судом встановлено, що відповідач користується тепловою енергією без договору з теплопостачальною організацією на її придбання та без оплати її вартості. Відповідач скористався своїм процесуальним правом щодо надання доказів, зокрема, розрахунку спеціаліста, погодженого уповноваженою особою КП "Харківські теплові мережі" для спростування доводів позивача в частині розрахунку заборгованості за використану теплову енергію. Так, відповідно до вказаного розрахунку, виконаного ФО [PERSON] , теплові втрати від ізольованих транзитних трубопроводів, які проходять через нежитлові приміщення підвалу загальною площею 118,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , складають Qтр=0,000211 Гкал/год. За заявою відповідача, поданої до позивача, останнім проведено корегування нарахувань за теплову енергію. При уточнені позовних вимог позивач здійснив розрахунок спожитої теплової енергії з урахуванням теплового навантаження, середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді, а також з урахуванням погодженого розрахунку, який був виконаний спеціалістом на замовлення відповідача. Згідно з актом звіряння (об`єднаний) за особовим рахунком [NUMBER] 1454 між КП «Харківські теплові мережі» та абонентом [PERSON] заборгованість відповідача складає 8217,20 грн. На час розгляду справу вказана заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини по справі, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги з постачання теплової енергії виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в їх остаточній редакції та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь КП «ХТМ» заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 8217,20 грн. Таким чином, судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті вартості спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень.

Outcome: approved