Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.11.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №6924307120. Цей Договір, Паспорт кредиту й Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові коштіи у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. 02.12.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки о обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17 676,81 грн. з яких: -9 873,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1,16 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 7 801,84 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п. 2.3. Відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за Кредитними Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАІІБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги - підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач [PERSON] не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 02.12.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Таким чином, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором №6924307120 від 12.11.2019 року в сумі 17676,81 грн., з яких: 9 873,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,16 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 801,84 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, а також стягнути судовий збір. Представник позивача Грибанов Д.В. у судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з даним позовом зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, не заперечує про розгляд справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, правом на подання відзиву не скористався. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням . Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, зазначає наступне. Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №6924307120 від 12.11.2019 року. За умовами Договору, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» зобов`язалось надати відповідачу грошовий кредит у сумі 12580,00 грн., строком на 24 місяці. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) АТ «ТАСКОМБАНК» належне йому право вимоги до позичальників. Встановлено, що при укладенні договору кредиту від 12.11.2019 року, [PERSON] був повідомлений про відступлення АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за укладеним договором. 02.12.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки о обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги за кредитним договором №6924307120 від 12.11.2019 року, укладеним з відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР», оскільки 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) АТ «ТАСКОМБАНК» належне йому право вимоги до позичальників, але встановлені обставини суперечать правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20. Далі, 02.12.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки о обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Так, у матеріалах справи наявна копія договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно з умовами якого до останнього нібито перейшло право вимоги до божників первісного кредитора, в тому числі й до боржника [PERSON] , про що зазначено у відповідному витязі з реєстру боржників до договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року, в тому числі й за кредитним договором № 6924307120 від 12.11.2019 року. Водночас, суд критично ставиться до обставин отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] , як боржника первісного кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», оскільки договір про відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» № ТАСЦФР-10-2016 укладено 07.10.2016 року, а кредитний договір, який нібито серед іншого є його предметом, укладений з відповідачем 12 листопада 2019 року. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 12 листопада 2019 року між ним та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ». За таких обставин, ураховуючи подання позивачем заяви про розгляд справи у його відсутність, що позбавляє суд можливості роз`яснити в судовому засідання наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed