Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Адвокат Салтисюк Ю.В., діючи в інтересах позивача, звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторія Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові посилається на те, що позивачка являється донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім позивачки, у [PERSON] був син - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги являються позивачка та відповідач, за правом представлення. За життя [PERSON] склала заповіт на частину свого майна, а саме: земельну ділянку, площею 5,36 га, кадастровий номер 1222386500:02:001:0554 на користь онука [PERSON] , [INFO] , який є сином померлого [PERSON] . Крім зазначеної земельної ділянки, яку заповідала онуку, [PERSON] за життя являлась власницею наступного майна, на яке після її смерті відкрилася спадщина: -земельна ділянка площею 4,7511 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташована на території Новопетрівської сільської ради Новомосковського (попередня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:01:002:1101. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП №055709, виданого Новопетрівською сільською радою 13.03.2001 року; -земельна ділянка площею 5,580 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташована на території Новопетрівської сільської ради Новомосковського (попередня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:01:002:1138. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДП №057028, виданого Магдалинівською районною державною адміністрацією 31.07.2002 року; -житловий будинок загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та має наступні технічні характеристики: А-Будинок; а-сіни; Б-кухня; б-прибудова; В - сарай; Г - навіс;Д - сарай; Е - сарай; К - погріб бетонний, колодязь; №1 - паркан дерев`яний. Право власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок було підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії АВО № 033969 від 24.11.2000 р., зареєстровано в реєстрі за № 1-3848 та внесене в реєстрову книгу КП «Магдалинівське БТІ» за № 237-1 від 13.03.2001 р. -земельна ділянка площею 0,2500 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:05:001:0672. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 055981, виданого Новопетрівською сільською радою 17.08.2001 року; -земельна ділянка площею 0,6000 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:05:001:0673. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП №055981, виданого Новопетрівською сільською радою 17.08.2001 року; -земельна ділянка площею 0,2500 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:06:001:0241. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого Новопетрівською сільською радою 02.08.1994 року; -земельна ділянка площею 0,6000 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:06:001:0240. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку було підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого Новопетрівською сільською радою 02.08.1994 року. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви. В той же час, до нотаріуса звернувся неповнолітній на той час, відповідач [PERSON] з наміром оформити спадкові права на майно, яке йому заповідала по заповіту померла бабця [PERSON] . На момент звернення до нотаріуса спадкоємці досягли добровільної згоди про розподіл спадкового майна, зокрема визначились, що [PERSON] буде прийнято у спадщину майно, передане йому на підставі заповіту, при цьому від майна, на яке він має право на прийняття у спадщину на підставі закону, він відмовляється. Відповідно майно [PERSON] , яке підлягає спадкуванню за законом, успадковує донька померлої [PERSON] - позивачка по справі [PERSON] . Відповідачу нотаріусом було роз`яснено зміст ст. 1266 ЦК України та повідомлено про можливість його відмови від спадщини по закону лише після досягнення ним повноліття. Відповідачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Восени 2023 року відповідач у зв`язку з досягненням повноліття звернувся до нотаріуса для оформлення письмової відмови від частки спадкового майна після смерті бабці [PERSON] , яка б належала його померлому батькові [PERSON] . В той же час до нотаріуса звернулася і позивачка для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, на цілу частку спадкового майна після смерті матері [PERSON] 06.11.2023 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки є спадкоємець за законом. Позивач вважає, що вона фактично прийняла усе належне за життя матері [PERSON] майно, окрім земельної ділянки, охопленої умовами заповіту, розпоряджається ним, тому не погоджується з висновком приватного нотаріуса. На підставі наведених обставин, позивач прохає визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на наступне майно: -земельну ділянку, площею 4,7511 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Новомосковського (попередня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:01:002:1101; -земельну ділянку, площею 5,580 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Новомосковського (попередня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:01:002:1138; -житловий будинок, загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та має наступні технічні характеристики: А - Будинок; а - сіни; Б - кухня; б - прибудова; В - сарай; Г - навіс;Д - сарай; Е - сарай; К - погріб бетонний, колодязь; №1 - забор дерев`яний; -земельну ділянку, площею 0,2500 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:05:001:0672; -земельну ділянку, площею 0,6000 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:05:001:0673; -земельну ділянку, площею 0,2500 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:06:001:0241; -земельну ділянку, площею 0,6000 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:06:001:0240. Ухвалою від 06 лютого 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 05 березня 2024 року витребувано від приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Солодовник В.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та цивільна справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що після смерті своєї матері вона вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. З [PERSON] вони домовилися про те, що [PERSON] отримує спадщину по заповіту, а від іншого майна відмовляється. На той час відповідач був неповнолітнім. Нотаріус видав свідоцтво про право спадщину за заповітом відповідачу. Нотаріус їм повідомила, що відмову від прийняття спадщини [PERSON] зможе написати лише після досягнення ним повноліття. Коли відповідач став повнолітнім, то вони пішли до нотаріуса, але нотаріус вже їм повідомила про те, що [PERSON] автоматично прийняв спадщину. Представник позивача - адвокат Салтисюк Ю.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що йому не потрібно все майно, він домовився з позивачкою про розподіл майна. Він отримав спадщину по заповіту. Коли він був неповнолітнім і бажав відмовитися від спадщини, то орган опіки та піклування не залучали для вирішення цього питання, нотаріус роз`яснила їм, що коли він стане повнолітнім, то лише тоді зможе написати заяву про відмову від спадщини. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник Вікторія Володимирівна у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 61). Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17). Згідно свідоцтва про народження вбачається, що батьком відповідача [PERSON] є [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 21). [INFO] мати позивачки та бабуся відповідача - [PERSON] померла, про що було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 15). За життя [PERSON] склала заповіт на частину свого майна, а саме: земельну ділянку, площею 5,36 га, кадастровий номер 1222386500:02:001:0554 на користь онука [PERSON] , [INFO] , який є сином померлого [PERSON] , що підтверджується заповітом від 24.03.2016 року. (а.с. 86). Крім зазначеної земельної ділянки, яку [PERSON] за життя заповідала онуку - відповідачу [PERSON] , [PERSON] являлась власницею наступного майна, на яке після її смерті відкрилася спадщина: -земельна ділянка площею 4,7511 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташована на території Новопетрівської сільської ради Новомосковського (попередня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:01:002:1101. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП №055709, виданого Новопетрівською сільською радою 13.03.2001 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 32-33); -земельна ділянка площею 5,580 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташована на території Новопетрівської сільської ради Новомосковського (попередня назва - Магдалинівського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:01:002:1138. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДП №057028, виданого Магдалинівською районною державною адміністрацією 31.07.2002 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 34-35); -житловий будинок загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та має наступні технічні характеристики: А - Будинок; а - сіни; Б - кухня; б - прибудова; В - сарай; Г - навіс;Д - сарай; Е - сарай; К - погріб бетонний, колодязь; №1 - паркан дерев`яний. Право власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок підтверджуєтьсясвідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії АВО № 033969 від 24.11.2000 р., зареєстровано в реєстрі за № 1-3848 та внесене в реєстрову книгу КП «Магдалинівське БТІ» за № 237-1 від 13.03.2001 р., технічним паспортом на житловий будинок та довідкою КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 22-28); -земельна ділянка площею 0,2500 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:05:001:0672. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 055981, виданого Новопетрівською сільською радою 17.08.2001 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 29 - 30); -земельна ділянка площею 0,6000 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:05:001:0673. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 055981, виданого Новопетрівською сільською радою 17.08.2001 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 29, 31); -земельна ділянка площею 0,2500 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:06:001:0241. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого Новопетрівською сільською радою 02.08.1994 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 38, 36); -земельна ділянка площею 0,6000 гектари, цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 1222385000:06:001:0240. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП, виданого Новопетрівською сільською радою 02.08.1994 рокута витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 36-37). 19.06.2020 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.73). Також, в той же день, з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , звернувся і відповідач [PERSON] (а.с. 78). 17.09.2020 року відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: на земельну ділянку, площею 5,36 га, кадастровий номер 1222386500:02:001:0554. (а.с. 124) . Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Солодовник В.В. від 06.11.2023 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки є спадкоємець за законом [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини. (а.с.130). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. (а.с. 72-130). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу. За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. В теорії цивільного права спадкування за правом представлення визначається як особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, але ніяк не самостійна підстава чи вид спадкування. Під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок, за яким родичі нижчого ступеня споріднення успадковують те майно, яке б за законом перейшло їх родичам вищого ступеня споріднення із спадкодавцем, однак, які до моменту відкриття спадщини померли. При спадкуванні за правом представлення діють всі правила спадкування за законом, включаючи черговість закликання до спадщини (стаття 1258 ЦК України). В справі, яка розглядається, відповідач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення, а тому успадковує належну йому частку у спадковому майні в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (реалізація права на відмову від спадщини). Згідно ч. 2 - 4 ст. 1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 183/4406/16 Верховний Суд дійшов висновку, відповідно до якого ч. 4 ст. 1268 ЦК України встановлює додаткові гарантії охорони спадкових прав малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб з обмеженою дієздатністю. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину завжди, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном з дозволу органу опіки та піклування (ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно спадкової справи вбачається, що 19.06.2020 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини та 17.09.2020 року відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В матеріалах спадкової справи відсутня заява відповідача [PERSON] , згідно якої останній відмовляється від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника чи органу опіки та піклування. З матеріалів справи, в свою чергу вбачається, що на момент смерті [PERSON] , [INFO] , відповідач - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , був неповнолітнім, звернувся у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, та зважаючи на положення ч. 4 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, а саме, на все спадкове майно, яке належало б за законом його батьку - [PERSON] . Наявними матеріалами справи встановлено, що відповідач - [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення та відповідно, враховуючи положення ч. 4 ст. 1268 ЦК України, належну йому частку спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON] прийняв. Згідно з частиною першою статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за правом представлення - замість свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , тобто раніше спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , - має право на 1/2 частку у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON] . Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд враховує положення статей 1296-1299 ЦК України, відповідно до яких питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено у п . «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так в судовому засіданні встановлено, що згідно спадкової справи після смерті померлої [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивачці [PERSON] постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В. від 06.11.2023 року було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки крім неї спадкоємцем за законом є онук [PERSON] . Суд приймає до уваги в обґрунтування позову позивача той факт, що позивач вичерпав усі наявні заходи для отримання спадщини після померлої матері [PERSON] , але не може у нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину, оскільки постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті її матері. Тому суд вважає, що враховуючи те, що окрім позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом та таким, що прийняв спадщину, то позовні вимоги позивача в частині визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування підлягають частковому задоволенню. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial