Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1086-5259 у розмірі 34 755,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 15.09.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1086-5259 за яким останньому було встановлено на картку кредитний ліміт у розмірі 3 500,00 грн. строком на 300 днів (дата повернення кредиту - 12.07.2023) та зі сплатою відсотків у розмірі встановленому договором. З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання умов кредитного договору, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вимушено звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 30.11.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено місцезнаходження відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Так, судом встановлено, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію договору про відкриття кредитної лінії №1086-5259 за яким останньому було встановлено, на картку, не відновлювальний кредитний ліміт у розмірі 3 500,00 грн. (дата перерахування коштів - 15.09.2022) строком на 300 днів (дата повернення кредиту - 12.07.2023) зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на день (до 28.09.2022), а після цього строку процентна ставка - 3,00%. Кошти надано шляхом перерахування на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (№ [NUMBER] ). У вказаному договорі зазначено, що підписання/укладення цього договору відбувається в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1086-5259, заборгованість [PERSON] станом на 16.10.2023 становить 34 755,00 грн. та складається з: заборгованість за тілом кредита - 3 500,00 грн., заборгованість за відсотками - 31 255,00 грн. Також, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію листа начальника Департаменту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Чаплінської М.В. адресованого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що через систему платежів LipPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 було здійснено переказ коштів, 15.09.2022, у розмірі 3 500,00 на платіжну карту № [NUMBER] (рахунок №2083388012). Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це встановлено в частині першій статті 1048 ЦК України. Згідно ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Виходячи з того, що матеріалами справи підтверджується факт не виконання позичальником договірних зобов`язань, що виразилися у не внесенні чергових платежів та стало передумовою для реалізації механізму стягнення заборгованості, яка становить 34 755,00 грн. та складається з: 3 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 255,00 грн. - заборгованість за відсотками, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з відповідача на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved