Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просять: визнати, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок по [ADDRESS] , як члена колгоспного двору становить 1/4; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був батько позивачки [PERSON] - [PERSON] , а членами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вони набули права спільної сумісної власності, а саме по 1/4 частки будинку. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого 1/4 частки житлового будинку, у рівних частинах по 1/8, успадкували дружина померлого [PERSON] та дочка померлого [PERSON] , оскільки проживали з спадкодавцем на час його смерті. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] . Остання за життя склала заповіт на користь дочки [PERSON] , на підставі якого заповіла їй усе своє майно. До складу спадщини [PERSON] входить 3/8 частки житлового будинку [ADDRESS] : 1/4 частки належала їй, як колишньому члену колгоспного двору, 1/8 частки вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина 1/4 частки житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала їй як члену колгоспного двору. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син, позивач [PERSON] . Проте, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на частки вказаного будинку, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцям. Оскільки позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просять позов задовольнити. Ухвалою судді від 14.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 13.11.1968, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 05.09.1992 [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Про зазначене свідчить свідоцтво про укладення шлюбу видане 05.09.1992. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно 05.05.2005. Згідно із свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок виданим 30.03.1989 на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №81 від 28.03.1989 «Про оформлення права власності на жилі будинки», цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. 05.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . Загальна площа 83,7 кв.м, житлова площа 60,3 кв.м. Рік побудови 1985. Відповідно до інформації наданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області (довідка №2509 від 20.10.2023) в період з 01.01.1986 до 31.12.1995 домоволодіння розташоване по [ADDRESS] належало [PERSON] . Зазначене домоволодіння відносилося до колгоспного двору. В погосподарську книгу Байковецької сільської ради народних депутатів №1 за 1986-1990 роки в розділ 1 «Список членів сім`ї» внесено відомості про: [PERSON] , голова сім`ї; [PERSON] , дружина; [PERSON] , дочка; [PERSON] , дочка. Членами домогосподарства згідно з погосподарської книги Байковецької сільської ради народних депутатів за 1991-1995 роки були: [PERSON] , голова двору; [PERSON] , дружина; [PERSON] , дочка; [PERSON] , зять; [PERSON] , внучка; [PERSON] , внук; [PERSON] , дочка. Відповідно до довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №149 від 26.07.2023, станом на 15.04.1991 під номером об`єкту по господарського обліку 179 знаходився житловий будинок (1976 року будівництва) по [ADDRESS] , колгоспний двір членами якого були: [PERSON] , голова двору, [PERSON] , дружина, [PERSON] , дочка. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1237 виданої 08.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 05.10.2018 по обліку бюро будинковолодіння по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформаційної довідки №1239 виданої 08.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Згідно інформаційної довідки №1238 виданої 08.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підстав свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.03.1989 на підставі рішення виконкому №81 від 28.03.1989 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №65. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.09.2002 Виконкомом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 18.07.2023 заведено спадкову справу №247/2023. 18.07.2023 [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , до складу якої входить частина житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з довідкою №2625 виданою 16.11.2018 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] та перебував на реєстраційному обліку в [ADDRESS] ), з ним були зареєстровані: [PERSON] - дружина (померла [INFO] ), [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1902/02-31 від 19.09.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відмова мотивована відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.05.2018 Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 18.09.2018 заведено спадкову справу №414/2018. 15.02.2018 керуючою справами виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Гелей Г.В. посвідчено заповіт за номером в реєстрі 6, відповідно до якого [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті, також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті, [PERSON] . 18.09.2018 [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на підставі заповіту посвідченого Байковецькою сільською радою 15.02.2018 по реєстру №6. На підставі вказаного вище заповіту державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайною І.В. 15.11.2019 видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом (номер в реєстрі 1-728) на земельну ділянку, площею 2,5581 га, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлій [PERSON] . Згідно з довідкою №1982 виданою 24.09.2018 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та перебувала на реєстраційному обліку в [ADDRESS] ), з нею були зареєстровані: [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук, [PERSON] - правнука. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1901/02-31 від 19.09.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відмова мотивована відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві. 05.02.2005 у [PERSON] ( [PERSON] , що підтверджується завіреною копією вхідного запису відповідно до Акту Реєстрації Народження та Смерті від 1953 року, вхідний номер 246. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 09.03.2006 заведено спадкову справу №130. Державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Кашанською М.І. посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , у зв`язку із чим видано свідоцтва про право на спадщину за законом: від 09.03.2006 (номер в реєстрі 701) на квартиру [ADDRESS] ; від 23.03.2006 (номер в реєстрі 845) на грошові вклади з нарахованими відсотками і компенсаційними виплатами, що зберігаються на рахунках у філії №7939/012 Тернопільського районного відділення Ощадного Банку України; від 23.03.2006 (номер в реєстрі 842) на земельну ділянку розміром 0,15 гектара в межах згідно з планом, що розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з листа Першої тернопільської державної нотаріальної контори №2147/02-14 від 30.11.2023, у відповідь на звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини на житловий будинок [ADDRESS] повідомлено наступне. Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 09.02.2006 заведено спадкову справу №130 до майна померлої [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи спадкоємцем за законом є [PERSON] , відповідно до поданої Першій тернопільській державній нотаріальній конторі заяви у встановлений законом строк. При перевірці належності майна, що підлягає успадкуванню, було встановлено, що на підтвердження права власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок не було подано належних правовстановлюючих документів. У зв`язку із цим [PERSON] , синові померлої [INFO] [PERSON] , для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст. ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Таким чином, [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , належало по 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відтак, у випадку спадкування після смерті [PERSON] має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Змістом частини 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що після смерті [PERSON] Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №247/2023 за заявою дочки померлого [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцем, що прийняв спадщину за законом є дочка померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню з спадкодавцем. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцем його 1/4 частки спірного житлового будинку стала його дочка [PERSON] та дружина померлого [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Відтак, [PERSON] , належала 1/8 частка спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а [PERSON] , належала 3/8 частки спірного домоволодіння (1/4 як члену колгоспного двору + 1/8 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ). [INFO] померла [PERSON] . Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України та в подальшому звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на частку у житлового будинку по [ADDRESS] , що стало причиною звернення позивача до суду. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померлий [PERSON] отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, однак в подальшому [PERSON] , будучи спадкоємцем частки майна чоловіка, державну реєстрацію майна не провела. У зв`язку із чим наявність у позивача [PERSON] права власності і можливість переходу цього права в порядку спадкування оспорюється, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Таким чином, проаналізувавши вищевказані правові норми та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог про визнання за нею права власності на 1/8 частину житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та на 3/8 частини вказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В той же час, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання, що її частка у праві спільної сумісної власності на житловий будинок по [ADDRESS] , як члена колгоспного двору становить 1/4, оскільки під час розгляду цієї справи суду не надано доказів про те, що розмір частки позивача не визнається чи оспорюється іншою особою. У позовній заяві жодним чином не обґрунтовано необхідність встановлення розміру частки позивача [PERSON] , яка належить їй як члену колгоспного двору. Даний позов обґрунтований порушенням права позивача на отримання належного спадкодавцям майна (часток у праві спільної власності) у спадщину. У разі якщо у позивача [PERSON] є спір про належну саме їй частку у праві спільної власності на майно колгоспного двору, вона повинна звертатись із позовом до належних відповідачів, а саме інших співвласників майна. За таких обставин, у задоволенні позову в частині вказаної вимоги слід відмовити. Щодо вимог позивача [PERSON] суд зазначає наступне. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої за заявою сина померлої [PERSON] , заведено спадкову справу №130. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину за законом після [PERSON] в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку по [ADDRESS] , що стало причиною звернення позивача [PERSON] до суду. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача [PERSON] за останнім слід визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку, по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: partial