Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за: 1) кредитним договором № 08028-01/2022 в розмірі 27250,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, який було укладено між ТОВ «ФК «Інвеструм» і відповідачем 10 січня 2022 року, і за яким між первісним стягувачем та позивачем 13 січня 2023 року укладено договір факторингу та відступлено право вимоги на користь позивача за цим кредитним договором; 2) кредитним договором № 5183774 в розмірі 64244,00 грн., з яких: 22000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42244,00грн. - сума заборгованості за відсотками, який було укладено між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем 07 грудня 2021 року, і за яким між первісним стягувачем та позивачем 19 червня 2023 року укладено договір факторингу та відступлено право вимоги на користь позивача за цим кредитним договором. Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву. Копію цієї ухвали разом з копіями позовної заяви та доданих до неї документів було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, які відповідач отримав 29 листопада 2023 року. 03 квітня 2024 року представник відповідача - адвокат Дейнюк М.І. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту того, що під час укладення вказаних вище кредитних договорів саме відповідач проходив верифікацію. Позивачем не надано жодних письмових доказів,а саме первинних документів на підтвердження факту виникнення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами у відповідача перед первісними кредиторами - ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Авентус Україна», а також на підтвердження факту виконання первісними кредиторами - ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Авентус Україна» умов вказаних вище кредитних договорів та надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки, зокрема, відсутні будь-які докази, що платіжна картка, на яку нібито перераховувалися кошти, належить відповідачеві, а в договорі від 10 січня 2022 року взагалі не зазначено реквізитів певної платіжної картки, а лише зазначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п. 1.6 договору). Водночас, у розділі 7 вказаного договору «Реквізити та підписи Сторін» не зазначено реквізитів певної платіжної картки та/або реквізитів банківського рахунку. У п. 2.1 договору від 07.12.2021 зазначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Однак, позивачем не надано жодних письмових доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів на певну платіжну картку, належну відповідачеві та користування відповідачем кредитними коштами. Водночас, доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). При цьому, доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором від 07.12.2021 здійснений за період з 19.06.2023 по 30.09.2023, тобто вже після укладання договору факторингу між позивачем та ТОВ «Авентус Україна», що є не допустимим. Доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором від 10.01.2022 здійснений за період з 13.01.2023 по 30.09.2023, тобто вже після укладання договору факторингу між позивачем та ТОВ «Авентус Україна», що є не допустимим. Дані розрахунки заборгованості не містить даних щодо кількості днів прострочення за нібито укладеними з відповідачем кредитними договорами, а відповідно додані позивачем до позовної заяви письмові документи в якості розрахунку заборгованості по суті не є такими. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту здійснення позивачем оплати на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Авентус Україна» за нібито придбані права вимоги за вказаними вище кредитними договорами, а тому є достатні правові підстави стверджувати, що позивач не набув права вимоги за вказаними договорами факторингу. 18 квітня 2024 року позивач подав відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги. Відзив сторони відповідача вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначає, що надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно кредитних договорів, а твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Спірні кредитні договори були укладені в електронній формі і мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Крім того, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Підписавши кредитні договори, [PERSON] посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. [PERSON] з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Доказом перерахування відповідачу кредитних коштів за Договором №08028-01 /2022 від 10 січня 2022 року є інформаційна довідка №92919 231213165359 від 13.12.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №08028- 01/2022 від 10 січня 2022 року, нарахування прострочених відсотків здійснювалось первісним кредитором з 09.02.2022 по 09.05.2022, що становить рівно 90 днів. Починаючи з 10.05.2022 по 12.01.2023 сума заборгованості не змінювалась. Відповідно до 4.3. Договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. При укладенні кредитного договору №08028-01/2022 від 10 січня 2022 року клієнтом власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] на яку і було перераховано кредитні кошти. Щодо кредитного договору №5183774 від 07 грудня 2021 року з метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач, після отримання Відзиву, звернувся до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з відповідними електронними запитами на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеним договором. Відтак, картку обліку (Розрахунок заборгованості) за Договором №5183774 від 07 грудня 2021 року розроблений, виданий, оформлений ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», являється офіційним документом, який підтверджує заборгованість [PERSON] за Договором №5183774 від 07 грудня 2021 року. Заборгованість по даному кредитному договору нараховувалась ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Тобто ТОВ «ФК «ЄАПБ», після моменту переуступки права вимоги не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача, що підтверджується Карткою обліку. Щодо тверджень відповідача про те, що позивач не надав до суду виписку з особового рахунку відповідача, то враховуючи умови надання кредитних коштів, можна дійти висновку, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він має можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, однак будь-яких належних доказів для спростування позивних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідачем не надано. Щодо тверджень відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитних договорів, то Постановою Верховного Суду вії 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів в поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно ст.625 ЦК України. У відповідності до умов укладених договорів нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто, умовами договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно статті 625 ЦК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. В позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що 10 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і відповідачем було укладено кредитний договір № 08028-01/2022, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розмішені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ііа. Приймаючи умови Кредитного Договору. Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 27250 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17250 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею. Також, в позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що 07 грудня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5183774, який було підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 10 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (п.п. 10.7 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору. Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися них Правил. 19.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 19062023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 (витяг з Реєстру боржників), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 64244 грн., з яких: 22000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42244 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що оспорювані кредитні договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Згідно статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Суд, досліджуючи спірні кредитні договори, враховує, що вони укладалися в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Позивач посилається на те, що позичальник [PERSON] при укладенні 10 січня 2022 року між ним та ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитного договору № 08028-01/2022, використовував номер моб.телефону, зазначений у п.7 Кредитного договору «Адреса, реквізити та підпис сторін», а приукладенні 07 грудня 2021 року кредитного договору № 5183774 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», використовував номер мобільного телефону, зазначений у п. 10 Кредитного договору. Разом з тим матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитних договорів [PERSON] проходив верифікацію та що йому належать вищевказані номери телефонів, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Матеріали справи не містять жодних доказів, що саме [PERSON] , а не інша особа, підписував за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитні договори та позивачем не надано доказів щодо отримання кредитних коштів саме [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України,договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі№161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмірє первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі№342/180/17та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Позивачем до відповіді на відзив долучено інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2919_231213165359 від 13 грудня 2023 року згідно до якої між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15 вересня 2020 року, відповідно до якого було було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 10 січня 2022 року о 19.05.22 на суму 10000,00 грн, маска картки [NUMBER] . Призначення платежу: зарахування 10000,00 грн на карту [NUMBER] . Інших відомостей щодо транзакції, зокрема, хто є отримувачем грошей у довідці не вказано. Також, позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №2869 від 22 червня 2023 року, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08 липня 2020 року: № 1031429314, сума: 22000 грн, дата прийняття: 07 грудня 2021 22.51, номер замовлення:25550559 , номер картки [NUMBER] , статус: прийнято. Суд не може прийняти у якості належних доказів отримання [PERSON] кредитних коштів, оскільки в них не зазначено, хто є отримувачем коштів. Суд також зазначає, що позивачем не надано до суду належних доказів, що картка номер [NUMBER] взагалі належить [PERSON] . В матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів відповідачу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, позивачем не доведено отримання кредитних коштів відповідачем, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаними кредитними договорами. Позивач не скористався своїм правом на витребування доказів і не заявляв клопотань про витребування з банківських установ банківських виписок за картковими рахунками. Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що спірні кредитні договори є неукладеними, а тому взаємні права і обов`язки у сторін не виникали й відповідно відповідач не є зобов`язаним перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цими кредитними договорами, відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Доводи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про те, що спірні кредитні договори були укладені відповідачем та підписано електронним підписом позичальника, суд відхиляє, оскільки матеріалами справи вказане не підтверджено. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Зважаючи на результат вирішення спору, відповідно до ст.144ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст. 526, 530, 610,612,638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed