Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна звернулася до суду з позовом до Бобрицької сільської ради Черкаської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є депутатом Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області восьмого скликання. 26.01.2022 на сесії Бобрицької сільської ради Черкаського району Черкаської області прийнято рішення, яким [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № 21-32/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)». В подальшому за [PERSON] було зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7122082700:01:001:1309 площею 1,4936 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 2585224871080), яка отримана на підставі рішення Бобрицької сільської ради від 26.01.2022 № 21-32/VIII. Постановою Канівського міськрайонного суду від 16.03.2023 у справі № 697/89/23 про адміністративні правопорушення, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Дана постанова суду переглянута в порядку апеляційного провадження Черкаським апеляційним судом та 03.07.2023 залишена без змін. [PERSON] усвідомлює неправомірність свого вчинку та відповідно протиправність прийнятого рішення Бобрицькою сільською радою Черкаської області 26.01.2022, а саме № 21-32/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» через порушення нею вимог Закону України «Про запобігання корупції» в зв`язку з конфліктом інтересів під час голосування за прийняття даного рішення. Враховуючи, що вищезазначене рішення є незаконним, а самостійно Бобрицька сільська рада Черкаської області скасувати прийняте рішення не має правової можливості, позивач звернулася до суду з позовом та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Бобрицької сільської ради № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)». Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2023 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.18). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.11.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.28). Позивач в судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Хорошун О.В., яка діє в його інтересах на підставі ордеру серії СА № 1064258 (а.с.46). Представник позивача - адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.26). Представник відповідача Бобрицької сільської ради Черкаської області - сільський голова Олена Штефан в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає (а.с.44). Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до наступних висновків. Згідно положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що рішенням Бобрицької сільської ради Черкаської області 21 сесії VIII скликання № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» затверджено в тому числі гр. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,4936 га (01.03 Для ведення особистого селянського господарства) із земель комунальної власності за адресою: Черкаська область, Черкаський район, Бобрицька сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер 7122082700:01:001:1309 (а.с.13-16). Згідно інформаційної довідки з Опендатабот № 5003997034388-12007230063 від 13.09.2023 вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,4936 га, кадастровий номер 7122082700:01:001:1309, підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 21-32/VIII, виданий 26.01.2022, видавник: Бобрицька сільська рада (а.с.7). Відповідно до постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/89/23 від 16.03.2023, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн. Як вбачається зі змісту постанови суду, причиною притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало голосування під час сесії в тому числі за рішення Бобрицької сільської ради Черкаської області № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» собі особисто (а.с.47-50). З огляду на те, що рішення Бобрицької сільської ради Черкаської області 21 сесії VIII скликання № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] прийняте всупереч та з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції» у зв`язку з конфліктом інтересів під час голосування за прийняття даного рішення собі особисто, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про скасування зазначеного рішення органу місцевого самоврядування. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Положеннями ст. 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори. Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради. Відповідно до ч. 12 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Частинами 1-3 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради. Згідно з положеннями ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом. З аналізу положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є сільська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу. Визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки кожного депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів. Якщо Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» врегульовано правовий статус, склад та повноваження і порядок дій органів місцевого самоврядування, то терміни «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів» вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про запобігання корупції». Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення недоліків корупційних правопорушень. Частиною 1 статті 39 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, представляючи державу чи територіальну громаду, діють виключно в їх інтересах. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Положеннями статті 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції». Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є депутати місцевих рад. Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Відповідно до абз. 3, 11, 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»: - близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта; - приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; - реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. В даному випадку, у [PERSON] виник реальний конфлікт інтересів в момент участі в голосуванні за прийняття рішення № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , тобто собі особисто. Отже, вважати, що за наявності конфлікту інтересів у одного депутата ради це не зачіпає будь-яким чином інших депутатів, неможна. Такий висновок ґрунтується на тому, що певна кількість депутатів входить до постійної комісії, яка у обов`язковому порядку має бути створена відповідною радою саме для запобігання та урегулювання конфлікту інтересів у депутата ради. Такого висновку дійшов у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 130/3612/21. Як передбачено ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Факт прийняття рішення в умовах конфлікту інтересів встановлено постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/89/23 від 16.03.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції», нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Альтернатива у вказаній статті зазначена, виключно, щодо вибору способу оскарження рішення прийнятого за наявності конфлікту інтересів (скасування органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, чи визнання незаконними рішень в судовому порядку), і не передбачає іншої компетенції суду, ніж визнання такого рішення незаконним, у порядку, встановленим процесуальним законом. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 810/2500/16. Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому. Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 442/730/17, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 130/3612/21. Отже, для встановлення факту порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Таким чином, рішення Бобрицької сільської ради Черкаської області № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] прийнято в умовах реального конфлікту інтересів, а тому воно в цій частині є незаконним. В даному випадку, Бобрицька сільська рада Черкаської області не може звернутися до суду з відповідним позовом, оскільки позивач і відповідач будуть співпадати в одній особі. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Правові акти органу місцевого самоврядування, що не належать до нормативних, є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Такі акти можуть бути визнані незаконними лише у судовому порядку. Згідно з частиною першою статті 68 Закону України «Про запобігання корупції», фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Виходячи з вищевикладеного, рішення Бобрицької сільської ради Черкаської області № 21-32/VIII від 26.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (01.03 Для ведення особистого селянського господарства)» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] є незаконним, оскільки це рішення прийнято з порушенням законодавства про запобігання корупції та місцеве самоврядування в Україні, а також прийнято в умовах конфлікту інтересів одного з депутатів, яка голосувала за його прийняття, при цьому інші депутати не вчинили жодних дій для врегулювання конфлікту. Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах, а тому її позов до Бобрицької сільської ради Черкаської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування підлягає до задоволення.

Outcome: approved