Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

20.02.2024 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 12.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» і відповідачем було укладено кредитний договір № 12527-11/2022, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними (далі - Кредитний договір). Всупереч умовам Кредитного договору відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. 30.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм Груп» (колишня назва ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм») і позивачем укладено до Договору факторингу № 30082023/1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором № 12527-11/2022 на загальну суму 10 428, 80 грн, з яких: 5 000, 00 грн - заборгованість за основним боргом, 5 428, 80 грн - заборгованість за відсотками, перейшло до ТОВ. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ, ні на рахунки попереднього кредитора. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ суму заборгованості за кредитним договором № 12527-11/2022 від 12.11.2022 року в розмірі 10 428, 80 грн, з яких: 5 000, 00 грн - заборгованість за основним боргом, 5 428, 80 грн - заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 34). У зв`язку з відсутністю в ЄДДР інформації про місце реєстрації відповідача (ас 35), 21.02.2024 року судом був надісланий відповідний запит до уповноваженого органу (ас 36) і 28.02.2024 року на запит суду надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача (ас 37), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 28.02.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 25.03.2024 року (ас 38-39), який ухвалою суду від 25.03.2024 року відкладено на 15.04.2024 року (ас 50-51), який ухвалою суду від 15.04.2024 року відкладено на 29.04.2024 року (ас 65-66). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 59, 60, 61, 63, 67-78). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (ас 59, 75), а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 57, 72). Відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно частини 11 статті 128, частини 10 статті 130, частини 1 статті 223, частини 1 статті 279 ЦПК України, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 29.04.2024 року - дата складення повного судового рішення. У судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 12.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» і відповідачем було укладено Кредитний договір № 12527-11/2022, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 000, 00 грн, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Згідно умов Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Відповідно до графіку платежів до Кредитного договору № 12527-11/2022 від 12.11.2022 року сторони домовились про встановлення кількості платежів, їх розмір та періодичність внесення відповідачем з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а саме: строк дії кредиту - 25 (двадцять п`ять) днів, тобто до 06.12.2022 року, зі сплатою 912, 5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2, 50% (процентів) на добу (ас 6-8). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було подано Заявку від 10.12.2022 року про відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 29.12.2022 року, відповідно до якої між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено Додаткову угоду від 10.12.2022 року про відсторочення виконання зобов`язання за Кредитним договором на 20 днів, тобто до 29.12.2022 року (ас 9, 10). Згідно заявки від 14.03.2023 року на реструктуризацію заборгованості була укладена Додаткова угода № 4 від 14.03.2023 року на термін 60 днів, тобто до 12.05.2023 року (ас 10). Встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за Кредитним договором і додаткових угод до нього та не повертає наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором, додатків до нього та додаткових угод. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм Груп» (колишня назва ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм») та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі 10 428, 80 грн, з яких: 5 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 428, 80 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ, ні на рахунки попереднього кредитора. Встановлені обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами: договором про надання фінансового кредиту № 12527-11/2022 від 12.11.2022 року на суму 5 000, 00 грн (ас 6-7, 11) з додатком № 1 (ас 8); заявкою від 10.12.2022 року на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту (ас 9); заявкою від 14.03.2023 року на реструктуризацію заборгованості (ас 10); інформацією та контактними даними кредитодавця (ас 11); договором факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 року (ас 12-14); актом прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору Факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 року (ас 15); витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 року (ас 16); розрахунком заборгованості за кредитним договором № 12527-11/2022 від 12.11.2022 року за період з 30.08.2023 року по 31.01.2024 року (ас 17); правовстановлюючими та реєстраційними документами позивача (ас 18-20, 26-30); правовстановлюючими та реєстраційними документами ТОВ «ФК «Інвеструм» (ас 21-25). Відповідачем розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 12527-11/2022 від 12.11.2022 року за період з 30.08.2023 року по 31.01.2024 року (ас 17) не спростований. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). В судовому засіданні встановлено, що відповідач 12.11.2022 року отримав кредит в сумі 5 000, 00 грн строком на 25 днів, тобто до 06.12.2022 року включно, і станом на 06.12.2022 року відповідач мав сплатити всього - 8 125, 00 гривень, з яких: 5 000, 00 грн - сума (тіло) кредиту, 3 125, 00 грн - проценти за користування кредитом (ас 8 зв). Згідно Додаткової угоди від 10.12.2022 року, станом на 29.12.2022 року відповідач мав сплатити за Кредитним договором 8 625, 00 грн, з яких: 5 000, 00 грн - сума (тіло) кредиту, 3 625, 00 грн - проценти за користування кредитом (ас 9). Згідно Додаткової угоди № 4 від 14.03.2023 року, станом на 12.05.2023 року відповідач мав сплатити за Кредитним договором 10 428, 80 грн, з яких: 5 000, 00 грн - заборгованість за основним боргом, 5 428, 80 грн - заборгованість за відсотками (ас 10). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання позивачем права грошової вимоги до відповідача, здійснювались безпосередньо ТОВ «ФК «Інвеструм» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і умови Кредитного договору та додаткових угод в односторонньому порядку не змінювалися. Відповідач, ураховуючи принципи змагальності сторін і диспозитивність цивільного судочинства, встановлені у судовому засідання обставини не заперечив та не спростував належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, хоча суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що в судовому засіданні встановлено факт невиконання вимог та умов Кредитного договору і додаткових угод до нього зі сторони відповідача, а тому позовні вимоги ТОВ є підставні, обгрунтовані і підтверджені належними та допустимими доказами, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену заборгованість за Кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним при сплаті судового збору.

Outcome: approved