Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, вказавши заінтересованими особами по справі - Красилівську міську раду Хмельницької області, [PERSON] . В обґрунтування заяви, вказує, що [PERSON] , [INFO] , є його рідним братом. Його брат зареєстрований та фактично проживав до 1990 року в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У 1990 році брат покинув їхній дім, нікого не повідомивши про те куди він йде і коли повернеться. З того моменту будь-який зв`язок з його братом було втрачено. Через те, що його брат похилого віку, він переживає за стан його здоров`я, адже він не бачив його протягом 23 років, і навіть не знає чи він залишився в живих. Брат жодного разу йому не зателефонував, не написав листа, не повідомляв іншим способом про місце свого перебування. Заявник з усіма рідними намагалися встановити його місце знаходження, однак це результатів не дало. Окрім того його брат є спадкоємцем разом зі ним земельної ділянки (паю) після смерті їхньої матері і його відсутність не дає йому можливості оформити спадщину на земельну ділянку. Він офіційно звертався із заявою про розшук брата до органів поліції, але ці звернення ніяких результатів не дали. 13.06.2023 року він отримав повідомлення від органів поліції, з якого слідує, що проведеними заходами встановити місце знаходження [PERSON] не представилось за можливе. Встановлення даного факту необхідно йому для усунення невизначеності, яка склалася щодо утримання та збереження майна особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Будинок потребує підтримки та ремонту, необхідно сплачувати земельний податок за присадибну земельну ділянку. Також потрібно оформити спадкові права на земельної ділянку (пай) після смерті нашої матері. Факт, що [PERSON] з 1990 року жодного разу не виходив на зв`язок і жодних звісток про його перебування не має можуть підтвердити свідки. Тому просить визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Представник Заявника - адвокат Киричук С.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з наведених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи Красилівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо прийнятого рішення по суті заявлених вимог покладається на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся відповідно до вимог Закону. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] з 1990 року відсутній за місцем проживання у с. Кульчини, Хмельницької області, і де може перебувати на даний час їм невідомо. Починаючи з 1990 року вони його жодного разу не бачили і куди він міг виїхати їм також невідомо. Заслухавши представника Заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до довідок № 60 від 15.03.2023 року Красилівської міської ради Хмельницької області [PERSON] , 1963 року народження, який зареєстрований в [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. Інформацією про місце його фактичного перебування міська ради не володіє (а.с. 9). Згідно повідомлення ВПД № 2 ХРУП № 2261 від 12.04.2023 року зазначено, що проведеними заходами встановити місце знаходження [PERSON] не представилось за можливе. (а.с.17). За нормою ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно вимогам ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідомо, або за місцезнаходження її майна. Як вбачається з обґрунтування заяви [PERSON] та пояснень представника Заявника в судовому засіданні, оголошення [PERSON] безвісно відсутнім необхідне, оскільки Заявник та [PERSON] є спадкоємцями земельної ділянки (паю) після смерті їхньої матері і його відсутність не дає Заявнику можливості оформити спадщину на земельну ділянку, а також встановлення даного факту необхідно Заявнику для усунення невизначеності, яка склалася щодо утримання та збереження майна особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Будинок потребує підтримки та ремонту, необхідно сплачувати земельний податок за присадибну земельну ділянку. Згідно зі ч. 1 ст.\~43\~ЦК України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст.\~13\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, при розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). З урахуванням сукупності вищевикладеного та аналізу наявних у справі доказів в сукупності з показаннями допитаних свідків, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, суд приходить до висновку, що за таких обставин, коли визнання фізичної особи безвісно відсутньою необхідне заявнику для захисту його інтересів, відомості щодо [PERSON] в місці постійного проживання відсутній з 1990 року і місце його перебування (знаходження) невідоме, тому заявлені вимоги слід задовольнити. Початком безвісної\~відсутності [PERSON] \~вважати 01 січня\~2023\~року,\~оскільки розшукову\~справу відносно\~нього було\~закрито у\~2023\~році,\~що є\~останніми відомостями\~відносно зниклої\~особи та роз`яснити, що згідно ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності до ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved