Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Адвокат Кривенко Ерік Юрійович звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просить з урахуванням уточнень стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у зв`язку з навчанням повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для людини відповідного віку починаючи з досягнення вісімнадцяти років, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 26.04.2010 року шлюб з відповідачем було розірвано. В подальшому, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Так, 21.08.2023 року [PERSON] зарахований та навчається на першому курсі Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна на денній формі навчання на контрактній основі. Календарний термін навчання становить з 01.09.2023 року по 30.06.2027 рік. Вартість навчання складає 14 000 гривень на рік, при цьому вартість одного семестру складає 7000 грн. Зазначає, що син проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв`язку з чим позивач не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки її заробітна плата складає в середньому 11 554 грн. в місяць, інших доходів не має. Вказує, що відповідач є працездатним, отримує заробітну плату, а отже має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. На підставі викладеного позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог заперечує частково. Зазначає, що [PERSON] дійсно є його сином. Так, до досягнення повноліття останнім, відповідач кожного місяця сплачував аліменти на його утримання у визначеному судом розмірі. Вказує, що розмір аліментів, які позивач просить з нього стягнути на утримання сина у зв`язку із продовженням ним навчання, є необґрунтованим та завищеним. Так, зазначає, що з 2015 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого має малолітню доньку, яка у зв`язку із вродженою хворобою потребує додаткових витрат на лікування та покупку спеціального взуття. Крім того, вказує, що він працює помічником голови Московського районного суду м.Харкова, крім заробітної плати, яка є незначною, інших доходів не має. Крім того, через початок збройної агресії російської федерації він разом з родиною був змушений виїхати з міста Харкова до міста Полтава, де мешкали разом до відновлення роботи Московського районного суду м.Харкова. Однак, станом на час розгляду справи, його донька разом з тещою продовжують проживати у м.Полтава через постійні обстріли міста Харкова, що також потребує додаткових витрат на пальне під час відвідування доньки. Також зазначає, що він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем свого проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу. Будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів у власності не має. Єдине майно, яке він має на праві власності це транспортний засіб, придбаний у нинішньому шлюбу. Крім того, щодо вимоги позивача про стягнення аліментів з дня досягнення сином повноліття та до досягнення ним 23 років вважає такими, що суперечуть чинному законодавству, оскільки аліменти мають стягуватись з дня звернення з позовом до суду і до закінчення дитиною навчання. На підставі викладеного, позовні вимоги просить задовольнити частково та вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на навчання сина у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання останнім. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими та маніпулятивними, що не позбавляє обов`язку останнього утримувати свого сина під час навчання. Крім того, зазначає, що згідно наданих відповідачем довідок про нараховані доходи, його заробітна плата є значно вищою, аніж заробітна плата позивача, що свідчить про можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Ухвалою суду від 18.12.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 08.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши вступне слово позивача та представника, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 02.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.04.2010 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.2005 року. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.11.2023 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за однією адресою із [PERSON] , а саме [ADDRESS] . Вказане також не оспорюється сторонами по справі. Після досягнення повноліття, [PERSON] продовжив навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на денній формі навчання, на контрактній основі, про що свідчить Довідка, видана Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна №93/1701 від 20.09.2023 року. Згідно Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №1701/23-034с від 21.08.2023 року, укладеного між [PERSON] для здобувача вищої освіти [PERSON] та Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 60 000,00 гривень. Згідно наявних в матеріалах копій платіжних доручень за 2023 та 2024 роки, [PERSON] сплачено за навчання [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 15 000 грн. Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Згідно довідки про доходи відповідача, наданої ТУ ДСА України в Харківській області №04-47/60 від 22.01.2024 року, загальна сума доходу відповідача за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, без урахування аліментів, ПДФО та військового збору становить 310 912,75 грн. Однак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини щодо наявності у відповідача на утриманні малолітньої дитини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №221. Разом із тим, зазначені обставини не звільняють відповідача у повному обсязі від обов`язку надання матеріальної допомоги позивачу, однак впливають на розмір такої допомоги. При цьому суд зауважує, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини. При цьому посилання [PERSON] на витрати значних коштів на пальне, пов`язаних із відвідуванням доньки у м.Полтава, суд не бере до уваги, оскільки останній при цьому не позбавлений можливості користуватись громадським транспортом, а використання для вказаних цілей власного автомобіля є виключно вибором відповідача. Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача розмір аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує той факт, що повнолітній [PERSON] здобуває вищу освіту, навчається на денній формі на контрактній основі, стан здоров`я відповідача (доказів про те, що відповідач має поганий стан здоров`я або потребує лікування суду надано не було), те, що відповідач на утриманні має неповнолітню дитину, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також часткове визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial