Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

18.12.2023 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, у якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 27.12.2014 року по 28.07.2016 року. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач з квітня 2015 року залишив сім`ю та не виконує свої батьківські обов`язки з догляду дитини, а саме, не займається її вихованням та створенням належних умов життєдіяльності дитини, її життям не цікавиться, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.07.2016 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 28.07.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. З моменту стягнення аліментів 24.06.2016 року і по теперішній час відповідачем аліменти не сплачуються, станом на 01.11.2023 року утворилась заборгованість по аліментам у розмірі 87791,74 грн. Дитина знаходиться на повному її утриманні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає, що є підстави позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І. від 21.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 19.01.2024 року 11:00, яке відкладене до 12.02.2024 року 10:00, у якому оголошено перерву до 05.03.2024 року. Ухвалою суду від 05.03.2024 року закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду на 05.04.2024 року 11:00 год. Ухвалою суду від 05.04.2024 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі на 25.04.2024 року о 09:15 год. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу слухати без її участі, проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача, не заперечувала. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, селищний голова Широківської селищної ради Кокул О. надав суду заяву, в якій просив справу слухати без участі представника третьої особи, вирішення заявлених вимог залишає на розсуд суду. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду 12.02.2024 року, 05.03.2024 року, 05.04.2024 року та 25.04.2024 року на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Малодворянською сільською радою Єланецького району Миколаївської області від 05.06.2015 року (а.с.6 на звороті). Також судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області № 476/355/16-ц від 28.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.12.2014 року виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 9, розірвано (а.с.12). Згідно рішення Єланецького районного суду Миколаївської області № 476/342/16-ц від 28.07.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в сумі 750,00 гривень щомісяця, починаючи з 24.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує та станом на 01.11.2023 року має заборгованість по аліментам у розмірі 87791,74 гривні, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, зроблений державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ВП № [NUMBER]) (а.с.7-9). З характеристики, виданої директором Широківського ліцею №2 Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області Тимофєєвою В.О. вбачається, що участь у вихованні дитини [PERSON] , приймає її мати - [PERSON] (а.с.10). З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої лікарем КНП «Широківський центр первинної медичної допомоги» Широківської селищної ради [PERSON] , вбачається, що лікуванням дитини [PERSON] , [INFO] , займається її мати (а.с.11). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого селищним головою Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області Кукол О., затвердженого рішенням виконавчого комітету Широківської селищної ради №54 від 15.02.2024 року, [PERSON] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.). Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно вимог ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини, не виконує обов`язки по утриманню дитини, її матеріальному забезпеченню, не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. Суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачу у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо дитини. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесений останньою судовий збір у розмірі по 1073,60 грн. у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved