Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до 1/3 частини усього заробітку (доходу) позивача. Позовні вимоги мотивує тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що Козелецьким районним судом Чернігівської області видано судовий наказ від 23.07.2020 у справі № 734/2045/20 яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 21.07.2020 та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що Козелецьким районним судом Чернігівської області видано судовий наказ від 30.07.2020 у справі № 734/2044/20 яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилається, що законом визначний розмір для сплати аліментів на двох дітей 1/3 частина від доходу платника аліментів, проте з нього фактично було стягнуто аліменти у розмірі частини. Також посилається, що у позивача суттєво змінився матеріальний стан, оскільки він став винаймати житло у м. Києва та погіршився стан здоров`я. Тому просив суд позовні вимоги задовольнити та зменшити розмір аліментів. 16.06.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 08.12.2021 судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.12.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивачу та відповідачу було надіслано копію ухвали суду від 10.12.2021, відповідачу також було надіслано копію позовної заяви з додатками. У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, тому суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). 23.07.2020 Козелецьким районним судом Чернігівської області видано судовий наказ у справі № 734/2045/20 яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 21.07.2020 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). 30.07.2020 Козелецьким районним судом Чернігівської області видано судовий наказ у справі № 734/2044/20 яким було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). При цьому, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Проте, судовим наказом Козелецького районного суду Чернігівської області від 30.07.2020 із позивача були стягнуті аліменти саме на утримання [PERSON] , [INFO] . Тобто, у судовому наказі було допущено описку відносно правильного написання ім» я сина позивача. Судом також було здійснено огляд ЄДРСР за номером справи 734/2044/20 та встановлено, що жодних судових рішень про виправлення описок у судовому наказі від 30.07.2020 судом не ухвалювалося. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він винаймає житло та сплачує аліменти на двох дітей у розмірі половини заробітку (доходу), хоча цей розмір не повинен перевищувати третини заробітку (доходу), тобто по 1/6 частки на кожну дитину. Також він хворіє, несе витрати на лікування. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану, так і зміна здоров`я як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни стану здоров`я і зміни матеріального стану. Однак, зміна стану здоров`я є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження зміни матеріального стану позивача, останній додав до матеріалів справи копію договору оренди житлового приміщення від 25.03.2021 відповідно до якого він орендує квартиру [ADDRESS] . Вартість оренди складає 7 000,00 грн. на місяць. Термін оренди до 24.03.2022. Проте, доказів здійснення витрат по договору оренди,як і продовження строку дії даного договору по понесення дійсних витрат по ньому, до позову і в ході розгляду справи не надав. Окрім цього, як було зазначено судом вище, матеріалами справи підтверджено факт стягнення із позивачами аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що є мінімальним розміром. Проте, як уже було зазначено судом, доказів стягнення аліментів із позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до суду не надано. Позивач у позові також зазначав, що погіршився його стан здоров`я на підтвердження чого надав копію консультативного висновку дерматолога від 06.10.2020 та консультативного висновку спеціаліста від 09.04.2021 (а.с. 8-9). При цьому, дані докази вказують про наявність у позивача певних захворювань, водночас не свідчать про те, що у зв`язку із наявністю цих захворювань доходи позивача зменшилися або обмежують виконання ним його роботи. Суд також звертає увагу, що позивачем не надано до суду доказів понесення витрат на лікування. Сама по собі наявність певних захворювань, не може свідчити про погіршення матеріального стану позивача та безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed