Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення фактів, що мають юридичне значення. В своїй заяві вказала, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона має намір прийняти. Позивач як спадкоємець за заповітом у передбачений законодавством шестимісячний термін не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з юридичною необізнаністю, та запровадженням воєнного стану на території України, що призвело до пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, крім того, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №027221 видано на ім`я [PERSON] , замість правильного на ім`я [PERSON] , також у заповіті яким [PERSON] заповіла все своє майно їй, невірно зазначено по батькові « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Ухвалою судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати протягом п`ятнадцяти днів відзив на позовну заяву. Ухвалою суду Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.04.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх. Представник відповідача Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився. В наданій заяві просив справу розглядати у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. У визначений судом строк відзиву на позов не подали. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , яка доводилася бабою позивачу(а.с.13,14) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу (а.с.18) Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить земельна часта (пай), згідно Сетрифікату на земельну частку (пай) серії ЧН №027221 (а.с.19). Згідно довідки, виданої Дмитрівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області [PERSON] , померла [INFO] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця в даному будинку була зареєстрована одна (а.с.17). Згідно довідки № 03-21/20 від 02.02.2021, виданої Дмитрівською селищною радою Ніжинського району Чернігівської області [PERSON] згідно списку співвласників сертифікатів, які дали згоду на виділення земельних ділянок в натурі колишнього СТОВ «Перемога» с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області мала земельну частку (пай) загальною площею 5.8700 га, з них 5.5200 - рілля, 0.3500 кормові угіддя (а.с.29). Згідно інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області № С-725/0-727/6-23 від 01.06.2023 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №027221 по колишньому КСП «Перемога» Гайворонської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області було виписано та видано на підставі розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації від 17.06.1996 №221, про що зробдено запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №595 на ім`я [PERSON] . Відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паю) колишнього сільськогосподрского підприємства «Перемога» у списках співвласників сертифікатів вказана лише одна громадянка [PERSON] . Дублювання імен [PERSON] чи [PERSON] у списках співвласників сертифікатів відсутнє.(ас.24) Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач є спадкоємцем на все майно померлої бабусі п`ятої черги за законом відповідно до ст. 1265 ЦК України. Інших спадкоємців після її смерті, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом ні за заповітом немає. Спадкоємці за законом - мати позивача, спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не прийняла та померла [INFO] ( а.с.15). Оскільки позивач своєчасно, у передбачений законодавством шестимісячний термін, не прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дорошенко Н.В. відмовила їй у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а також не пред`явлення доказів про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою та у зв`язку з тим, що в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , що видане виконкомом Гайворонської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області 14.04.2004 року зазначене прізвище, ім`я та по батькові померлої: [PERSON] , в той час як сертифікат на земельну частку (пай) серії ЯН №027221 видано на ім`я [PERSON] , що вказує на помилку, припущену під час його заповнення в частині правопису «по батькові» та унеможливлює підтвердити право спадкодавця, на вищевказане майно. Крім того, у заповіті вказано, що він складений на ім`я [PERSON] , що не відповідає по батькові заявника, вказаному у паспорті(а.с.20). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вказаний спір регулюється положеннями глави 84 та 85 Книги шостої (Спадкове право)Цивільного кодексу України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як видно із матеріалів справи, позивач постійно не проживав зі спадкодавцем, тому зобов`язаний був у шестимісячний строк після її смерті, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Суд вважає, що в даному випадку позивачу, яка є спадкоємцем за заповітом, на час відкриття спадщини перешкоджали обставини, що не залежали від неї, а саме, вона про існування вказаного заповіту не знала, в дізналася тільки від працівників Дмитрівської селищної ради на весні 2023 року та через введення на території України воєнного стану, питання прийняття спадщини для позивача ускладнилося. Разом з тим на вказане спадкове майно інших спадкоємців немає, спадкова справа не заводилась, а відповідач не має заперечень щодо задоволення позову. Відтак суд вважає, що позивачу можливо визначити додатковий строк для прийняття спадщини. За змістом п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт,що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. На переконання суду, наданими у сукупності доказами та співставленням прізвища, імені і по батькові позивача, дати його народження з відомостями заповіту, доведено, що у заповіті помилково вказано по батькові спадкоємця як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », інші спадкоємці відсутні, і тому слід дійти висновку, що заповіт належить позивачу [PERSON] . Також, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме: Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ЧН №027221 02.07.1996 року, виданий Бахмацькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації від 17.06.1996 року № 221 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №595 на ім`я [PERSON] належать [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області, а також, що у вказаних правовстановлюючих документах допущено помилку, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду. При цьому, суд вважає, що позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів. За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу цивільно-правових відносин.

Outcome: approved