Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мукачівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьки дітей неналежним чином не виконують свої обов`язки по вихованню та утриманню дітей, свідомо та умисно не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток. Діти відповідачів з лютого 2021 року перебувають на обліку служби у справах дітей Мукачівської міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах внаслідок ухилення батьками від виконання своїх обов`язків. Хоч батьки дітей і перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак з 2016 року спільно не проживають, мати самостійно виховує трьох дітей та проживає з ними у будинку співмешканця. З батьками неодноразово проводились бесіди профілактичного характеру щодо належного ставлення до своїх обов`язків, батьки неодноразово викликались на комісію з питань захисту прав дитини, притягувалися до адміністративної відповідальності. З метою усунення загрози життю та здоров`ю дітей, яку для них через недбале ставлення до виконання своїх обов`язків становлять рідні батьки, на підставі актів проведення оцінки рівня безпеки дітей, яким рівень безпеки визначений як дуже небезпечний, виконавчим комітетом Мукачівської міської ради прийнято рішення «Про негайне відібрання дітей від батьків». Малолітніх з температурою доставлено до лікарні, де у них діагностовано COVID -19. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 16.01.2024 року, а згодом відкладено на 13.02.2024 року. Ухвалою суду від 13.02.2024 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 05.03.2024 року, відкладено на 04.04.2024 року та на 30.04.2024 року Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, справу просить розглянути без її участі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку із неявкою відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 03.05.2023 року відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 07. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказане стверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 05.02.2015 року, серії [NUMBER] від 21.01.2016 року та серії [NUMBER] від 10.05.2017 року. Відповідно до витягу № 2111-1950679-2018 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання встановлено, що батько дітей зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Матір разом з дітьми зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.12.2023 року. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , від 23.11.2023 року встановлено, що фактично здійснює догляд за дитиною мати [PERSON] . Дитина перебуває на обліку служби, у неї наявні ознаки погіршення стану здоров`я. У [PERSON] є зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, вазі, зріст значною мірою не відповідають віку дитини, низький рівень гігієни дитини, поруч з хлопчиком відчувається неприємний запах, одяг дитини не відповідає віку та сезону, дитина одягнута в брудний одяг. Відповідно до коментаря спеціаліста зазначено, що багатодітна родина на вихованні та утриманні має трьох дітей, батьки самоусунулися від виконання своїх обов`язків. В будинку антисанітарія, брудно, речі всі розкидані, постільної білизни немає, підлога брудна, дитяче харчування чи продукти відсутні, предметів гігієни немає. Такі факти свідчать про пряму загрозу життю та здоров`ю дитини. Зазначено, що мати не створює жодних умов для розвитку дитини та не забезпечує належним лікуванням. Сам будинок в якому проживає сім`я складається з двох кімнат, які потребують капітального ремонту та генерального прибирання, меблі всі поломані, потребують ремонту. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини зазначено «Вже небезпечно», рекомендовано негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною. З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 23.11.2023 року по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено наступне. На час відвідування місця проживання дитини засоби гігієни відсутні, умови проживання не задовільні та не відповідають потребам дитини, від хлопчика відчувається неприємний запах. Нігті на руках та ногах у дитини не стрижені, дитину не купають, також у дитини немає одягу, взуття, що відповідають віку та сезону. На час обстеження мати дитини знаходилась вдома, дитина голодна, продукти харчування відсутні, умови у яких проживає дитина загрожують її життю та здоров`ю. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини зазначено «Вже небезпечно», рекомендовано негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною. Що стосується акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , від 23.11.2023 року зазначено про таке. Дитина перебуває на обліку служби з 2021 року. Умови проживання загрожують життю та здоров`ю дитини. Матір дитини рекомендації сімейного лікаря не виконує, з дитиною до лікаря не з`являється, у дитини недостатня вага тіла, відставання у розвитку. Хлопчик не відвідує навчальний заклад з 01.09.2023 року. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини зазначено «Вже небезпечно», рекомендовано негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на учня 2-В класу Мукачівського ліцею № 11 [PERSON] , [INFO] , встановлено, що хлопчик навчається в цьому закладі з першого класу, виховується в багатодітній родині, батьки разом не проживають. Учень виявляє низький рівень розвитку загальних інтелектуальних здібностей. У нього слабо розвинені увага, мислення, пам`ять. На уроках не завжди уважний, однак забезпечений всім необхідним приладдям. Серед однолітків авторитетом не користується, може створювати конфліктні ситуації в класі. Учень не завжди має охайний вигляд, інколи приходить до школи в брудному одязі, підручники в дитини не обгорнуті, зошити не охайні. Мати належного контролю за навчанням сина і перевіркою домашнього завдання не здійснює. Зазначено, що у 2022-2023 навчальному році комісія не змогла відвідати сім`ю та скласти акт обстеження житлово-побутових умов через постійні відмови матері. Що стосується самої характеристики на [PERSON] то зазначено, що учень читає складами у дуже повільному темпі, не дотримується інтонації. В нього не сформовані графічні навички, не орієнтується на сторінці зошита, написання літер не пропорційне, поєднання букв відсутнє. З усіх навчальних предметів полюбляє уроки фізичної культури та мистецтва. Успіхи у хлопчика є, проте незначні. Зазначено, що [PERSON] потребує підвищеної турботи з боку сім`ї. Так, до служби у справах дітей неодноразово надходити листи інформативного характеру від Мукачівського ліцею № 11 про те, що учні [PERSON] та [PERSON] не відвідують навчальний заклад. 21.03.2023 року у зв`язку з перебуванням дітей на обліку головним спеціалістом служби у справах дітей, заступником директора КУ «ЦНСП», офіцером громади поліції було складено та проведено обстеження умов проживання. Так, встановлено, що за адресою [ADDRESS] , проживають [PERSON] та троє її синів, хоча адреса місця реєстрації сім`ї інша. Житло в якому проживають діти знаходиться в незадовільному стані. Судом встановлено, що служба у справах дітей неодноразово відвідувала сім`ю відповідачів, проводила виховні бесіди з батьками, допомогла влаштувати дітей до навчальних закладів, однак позитивних результатів, через байдужість батьків досягти не вдалось. Відповідно до листа КНП «Медичний центр Сім`я» на ім`я начальника служби у справах дітей № 1347/01-10 від 29.11.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з діагнозом недостатня вага тіла. [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку з діагнозом збіжна співдружна косоокість, порушення поведінки. [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку з діагнозом недостатня вага тіла. Також встановлено, що матір дітей неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків, що стверджується постановами Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023 року та від 27.06.2022 року. На цей час діти відібрані у батьків, відповідачів у цій справі, на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про негайне відібрання дітей від батьків» від 28.11.2023 року. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти та є хронічними алкоголіками або наркоманами. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 5023/01-32/42-23 від 04.12.2023 року встановлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] свідомо та умисно не піклуються про фізичний, духовний та моральний розвиток своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не забезпечують їм необхідного харчування, належного медичного догляду, не спілкуються з ними, не створюють умов для отримання малолітніми освіти, не переймаються створенням для них безпечних умов проживання та достатнього життєвого рівня, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їхніх дітей. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не створюють належних умов для розвитку та виховання своїх дітей, не забезпечують нормального рівня життя, зловживають спиртними напоями, що в сукупності свідчить про те, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір розмір якого становить 1073,60 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved