Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Адвокат Козар М.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовує тим, що з 12.07.2022 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу є малолітня дитина [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем. Як зазначено в позові, шлюб між сторонами повторний, шлюбні відносини між сторонами припинено з листопада 2023 року через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач на примирення не згодна, шлюб носить формальний характер. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися, в позовній заяві представником позивача зазначено про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.2). Відповідачем 30.04.2024 р. до початку розгляду справи подано заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.25). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 12 липня 2022 уклали шлюб, який було зареєстровано Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що зроблено відповідний актовий запис № 207, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про народження від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7 зворот). Спору щодо місця проживання дитини не має, дитина проживає з позивачем. Як зазначено в позові шлюбні відносини між сторонами припинено з листопада 2023 року через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні найшов своє підтвердження факт того, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство сторонами не ведеться, бажання до примирення у них відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст.141 ЦПК України в відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved