Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 березня 2002 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час перебування у якому в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Вважає, що причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вона та відповідач мають різні характери і погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали непорозуміння. Такі стосунки призвели до втрати будь-яких почуттів один до одного. Систематичне зловживання відповідачем алкогольними напоями та його зневажливе ставлення до неї, позивачки, призвело до припинення шлюбних відносин. У січні 2022 року вона виїхала за кордон на заробітки і з того часу вони не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. Відповідач не змінив ставлення до сім`ї та продовжує зловживати алкоголем. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про судове засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Із копії паспорта та свідоцтва про одруження видно, що сторони зареєстрували шлюб 05 березня 2002 року (а. с. 4, 6, 7, 12). Із свідоцтв про народження відомо, що неповнолітніх дітей у сторін немає (а. с. 2, 3, 9, 10). Із заяви по суті справи видно, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та проживають окремо (а. с. 2, 3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 1211,20 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved