Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

21.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-247428 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Згідно практики Верховного Суду, яка дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним судом у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Велика Палата Верховного Суду у справі № 638/18231/15-ц, а згодом КЦС ВС у справі № 205/5882/18 звернула увагу, на те, що обов`язок подружжя перед кредитором є, солідарним, а не має поділятися навпіл: якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох з подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тому, вбачаємо можливість залучити до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: оскільки, як було аргументовано вище, на момент укладання Кредитного договору [PERSON] перебував/перебувала у шлюбних відносинах та утворював/утворювала сім`ю із [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-247428 від 21.12.2019 року станом на 05.12.2023 року заборгованість [PERSON] перед AT «Кредобанк» становить - 306 399,05 грн., що складається із: Заборгованості за тілом кредиту - 187 757,82 грн.; Заборгованості за відсотками - 118 641,23 грн. 02.11.2023\~року та\~03.11.2023\~року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовими вимогами про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] та [PERSON] . 21.11.2023 року досудові вимоги до [PERSON] та [PERSON] повернулись Відправнику. Причиною повернення листа стали інші причини ( закінчення встановленого терміну зберігання ), що підтверджується витягом з офіційного сайту AT «Укрпошта» відстеження поштового відправлення за трек-номером №0209427459205 та №0209427460580 відповідно ( витяг із AT «Укрпошта» відстеження поштового відправлення додається ). [PERSON] та [PERSON] не зверталися до Банку для мирного врегулювання спору. Вжиті заходи досудового врегулювати спору між Банком та Боржником наразі є безрезультатними та неможливими. Ухвалою суду від 09 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14 лютого 2024 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. Представник позивача АТ «Кредобанк» у позові та додатково поданих до суду заявах просить справу розглядати за відсутності представника банку, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання повторно не з"явилися, заяв чи клопотань від них не надходило. Миколаївським районним судом Одеської області розміщено оголошення про виклик в судове засідання [PERSON] на офіційному сайті суду ( а.с. 103 ). Враховуючи, що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-247428 від 21.12.2019 року станом на 05.12.2023 року заборгованість [PERSON] перед AT «Кредобанк» становить у розмірі - 306 399,05 гривень ( а.с. 7 9 ). Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього. Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору банк, у випадках передбачених п.3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно виписки по особовим рахункам з 21.12.2019 року по 05.12.2023 року ( а.с. 11 33 ) [PERSON] має заборгованість перед позивачем. [PERSON] \~в анкеті-заяві №CL-247428 від 12.12.2019 року вказав, що він проживає з дружиною [PERSON] [PERSON] ( а.с. 40 ). 03.11.2023 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовими вимогами про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] , однак, жодної дії щодо погашення заборгованості відповідачем здійснено не було ( а.с. 52 ). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються\~главою 71 ЦК України\~та загальними положеннями\~ЦК України\~про зобов`язання та договір. Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 3, 4\~ ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1048 ЦК України). Ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обґрунтовуючи свої вимоги до [PERSON] сторона позивача зазначив, що Кредитний договір № CL-247428 від 21.12.2019 року було укладено в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 4\~ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що укладений договір створив обов`язки для іншого з подружжя, а також доказів укладення договору та використання майна в інтересах сім`ї матеріалах справи не містять. Щодо посилання позивача на практику Верховного Суду у справі № 205/5882/18, суд вважає її недоречною, оскільки правовідносини у справі № 205/5882/18 виникли в зв`язку із укладанням договору для придбання домоволодіння з подальшою іпотекою, а у даній справі у зв`язку із укладанням договору для поточних потреб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог до [PERSON] [PERSON] задоволенню не підлягає. Позовні вимоги до [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 595,99 гривень, який підлягає стягненню з\~ [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач також просив суд стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 639,90 гривень. З матеріалів справи вбачається, що між АТ «Кредобанк» та АО «БІЗНЕС І ПРАВО» було укладено договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року. Відповідно до умов вказаного договору реєстр боржників, реєстр сплати заборгованості та розрахунки винагороди, акт виконаних робіт, звіт про судову роботу тощо, встановлюється Додатками до Договору (п. 14.10). Разом із цим, жодного з переліченого в п. 14.10 Договору Додакту суду не надано. Таким чином, у зв`язку із відсутністю документального підтвердження надання правової допомоги (детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження понесених витрат клієнтом тощо) суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Отже в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: partial