Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить зняти арешт з нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою [ADDRESS] накладений постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області серії АА №144130 від 30.09.2010 року, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження майна, а саме реєстраційний номер обтяження №10498512, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №144130 від 30.09.2010 року. Враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб захистити своє порушене право не може, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та третя особа у судове засідання своїх представників не направили. Згідно з ч.2\~ст.281 ЦПК України\~розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч.1\~ст.280 ЦПК України\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, в ході виконавчого провадження №21810772 постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області серії АА №144130 від 30.09.2010 року накладено арешт з нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою [ADDRESS] з внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження майна, а саме реєстраційний номер обтяження №10498512, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №144130 від 30.09.2010 року. 08.02.2011р. на підставі акту передачі майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області 04.02.2011, стягувану [PERSON] було видано свідоцтво, посвідчене Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишовою Н.Г. реєстровий №300, про право власності на нежитлового приміщення мансарди, основної площею 28,6 кв.м., підсобного площею 448,8 кв.м., загальною площею 477 кв.м., за адресою [ADDRESS] . На цей час виконавче провадження завершено. Відповідно до ч. 2\~ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України\~позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Згідно з ч.1\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року № 6 (в редакції від 30.06.1978 року № 5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно до\~ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до ч.1\~ст.16 Цивільного Кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.11 Цивільного Процесуального Кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадкахособа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Статтею 263 ЦПК України\~визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При таких обставинах суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, а позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved