Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивачі в позові вказують, що [INFO] померла наша баба [PERSON] , що проживала в с. Хомутинці Хмільницького району Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7625 га, кадастровий номер 0521688600:02:000:0118, розташована на території Хомутинецьської сільської ради Калинівського району Вінницької області, вартістю 54 500 грн., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №693837 від 03.03.2008 р. - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7625 га, кадастровий номер 0521688600:02:000:0434, розташована на території Хомутинецьської сільської ради Калинівського району Вінницької області, вартістю 55 600 грн., згідно Свідоцтва про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.11.2013 р. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлої за заповітом. Згідно Заповіту від 14.12.2013 року баба [PERSON] заповіла своїй онуці [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0521688600:02:000:0118. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої за заповітом. Згідно Заповіту від 14.12.2013 року баба [PERSON] заповіла своєму онуку [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0521688600:02:000:0434. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті баби Позивачі прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Панкеєвої О.В., що вбачається із копії Витягу із спадкового реєстру № 66531886, виданого 22.09.2021 року. На даний час Позивачі вимушені звертатися до суду, так як оригінали правовстановлюючих документів на землю у них відсутні. Отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій не мають можливості по тій причині, що в зв`язку з російською агресією приватний нотаріус Панкеєва О.В. виїхала з сім`єю за межі України не припинивши своєї діяльності, заведені нею спадкові справи не передала та не повертається. Окрім того, виникла необхідність встановити факт родинних відносин між Позивачами (онуками) та померлою бабою. Адже в свідоцтві про народження їх матері [PERSON] в графі "мати" прізвище - померлої вказано " [PERSON] ". Але баба мала паспорт громадянина України на ім`я " [PERSON] ". В свідоцтві про смерть вона також зазначена " [PERSON] ". Розбіжності в документах виникли в зв`язку з невірним перекладом прізвища з російської мови на українську мову. Тому позивачі звертаються до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] , [PERSON] надали до суду спільну заяву, відповідно до якої позов підтримують та просять справу розглянути за їх відсутності.\~\~ Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] померла баба позивачів [PERSON] , що проживала в с. Хомутинці Хмільницького району Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7625 га, кадастровий номер 0521688600:02:000:0118, розташована на території Хомутинецьської сільської ради Калинівського району Вінницької області, вартістю 54 500 грн., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №693837 від 03.03.2008 р. - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,7625 га, кадастровий номер 0521688600:02:000:0434, розташована на території Хомутинецьської сільської ради Калинівського району Вінницької області, вартістю 55 600 грн., згідно Свідоцтва про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09.11.2013 р. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлої за заповітом. Згідно Заповіту від 14.12.2013 року баба [PERSON] заповіла своїй онуці [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0521688600:02:000:0118. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої за заповітом. Згідно Заповіту від 14.12.2013 року баба [PERSON] заповіла своєму онуку [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0521688600:02:000:0434. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті баби Позивачі прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Панкеєвої О.В., що вбачається із копії Витягу із спадкового реєстру № 66531886, виданого 22.09.2021 року. На даний час Позивачі вимушені звертатися до суду, так як оригінали правовстановлюючих документів на землю у них відсутні. Отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій не мають можливості по тій причині, що в зв`язку з російською агресією приватний нотаріус Панкеєва О.В. виїхала з сім`єю за межі України не припинивши своєї діяльності, заведені нею спадкові справи не передала та не повертається. Окрім того, виникла необхідність встановити факт родинних відносин між Позивачами (онуками) та померлою бабою. Адже в свідоцтві про народження їх матері [PERSON] в графі "мати" прізвище - померлої вказано " [PERSON] ". Але баба мала паспорт громадянина України на ім`я " [PERSON] ". В свідоцтві про смерть вона також зазначена " [PERSON] ". Розбіжності в документах виникли в зв`язку з невірним перекладом прізвища з російської мови на українську мову. Згідно зі статтями 68, 69 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до підпунктів 4.15 та 4.18 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом З глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Іншим спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є мати позивачів [PERSON] (Відповідачка), яка відмовилась від спадщини та не претендує на неї. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved