Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третіх осіб: Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна, Кам`янська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним правочину. У своєму позові позивач, з урахуванням заяви (в порядку ч.3 ст. 49 ЦПК України) просить суд: -витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 900270712104; -скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] ?янське, загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 900270712104, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Яловою О.М., Кам?янський міський нотаріальний округ Дніпропетровської області, зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу, номер документа: 988; дата документа 15.04.2016 р.; -скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] ?янське, загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., здійснене на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2016 р. НАІ 847355, реєстраційний номер договору 428, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною P.Є.; -скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м. здійснене на підставі Договору купівлі-продажу квартири номер документа: 1-787; дата документа 29.07.2016 р. яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г.; -скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м. здійснене на підставі Договору купівлі-продажу квартири номер р.№1187, виданий 12.10.2016 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31881210 від 17.10.2016 року, яке зареєстроване приватним нотаріусом Кам?янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кір?як Катериною Анатоліївною; -поновити право власності за [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 900270712104. В обґрунтування позову позивач зазначає наступне: 06 серпня 2008 року між ним, [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №5144 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., у громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у [ADDRESS] , яка мала наступні характеристики: загальна корисна площа - 71,4 кв.м., житлова площа - 53,6 кв.м., кількість кімнат - 3; поверх - 2; ціна продажу - 320 076,00 грн.. 14 серпня 2008 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 5144 від 06.08.2008 року, був внесений відповідний запис за реєстраційним номером 14936433, тип майна: квартира, адреса нерухомого майна [ADDRESS] , загальна площа: 71,4 кв.м., житлова площа: 53,6 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 320 076,00 грн. Номер запису: 21347 в книзі: 124. 11.07.2008 року зміни щодо власника квартирі [ADDRESS] ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» були внесені до Технічного паспорту на означену нерухомість. 27.02.2020 року, з Інформаційної довідки 202125590, позивачу стало відомо, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м. декілька разів відчужувалася: - Номер реєстраційної справи: 900270712104, дата відкриття розділу 12.04.2016 року, 18:27:54; право власності/довірчої власності № 14301685; дата реєстрації права: 15.04.14:02:47; Припинено; приватний нотаріус Ялова О.М., Кам?янський міський нотаріальний округ Дніпропетровської області; тип документа: договір купівлі-продажу, номер документа: 988; дата документа 15.04.2016 р.; видавник Ялова О.М. - ??приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу. ??- Договір купівлі-продажу квартири від 29.04.2016 р. НАІ 847355, укладений між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована: [ADDRESS] та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , реєстраційний номер договору 428, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіна Р.Є.; - Номер реєстраційної справи: [NUMBER] , дата відкриття розділу 12.04.2016 р. 18:27:54; право власності/довірчої власності №15762467; дата державної реєстрації права: 29.07.2016 р. 17:34:07; Припинено; тип документа: договір купівлі-продажу, номер документа: 1-787; дата документа 29.07.2016 р.; видавник Трощій Н.Г. - державний нотаріус Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області; - 12 жовтня 2016 року квартирі [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м. присвоєно реєстраційний номер нерухомого майна: 900270712104, а право власності на цю квартиру зареєстровано за громадянином [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 31881210 від 17.10.2016 року приватним нотаріусом Кам?янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кір?як Катериною Анатоліївною. Підставою виникнення права власності зазначено Договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: р.№1187, виданий 12.10.2016, видавник: приватний нотаріус Кам?янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - Кір?як Катерина Анатоліївна. Як вбачається з Інформаційної довідки 202125590, інших реєстраційних дій з зазначеним нерухомим майном в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно органами державної реєстрації не здійснювалося. Позивач зазначає, що будь-яких дій, спрямованих на відчуження квартири [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м. не здійснював. Таким чином, квартира [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м. вибула з володіння власника [PERSON] поза його волею, іншим шляхом. Зміст договору купівлі-продажу, номер документа: 988, дата документа 15.04.2016р.; видавник Ялова О.М. - приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу, суперечить ЦК України, оскільки власником квартири [ADDRESS] на момент продажу був [PERSON] . Відповідач не є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] , оскільки протягом лютого 2016 - вересня 2017 року спірна квартира була предметом спору про визнання права власності у Заводському районному суді м.Дніпродзержинська. Інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень перебуває у відкритому доступі, отож відповідач міг знати про те, що спірна нерухомість є предметом спору, отож має бути витребувана судом з чужого незаконного володіння. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. Представник відповідача зазначає, що 07.04.2016 року державна реєстрація права власності на спірну квартиру була проведена державним реєстратором з урахуванням положень чинного законодавства, будь-які заборони чи обмеження на майно були скасовані заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.03.2016р.. А як наслідок і всі наступні реєстраційні дії на підставі укладених правочинів на спірне майно, є правомірними. Позивачем взагалі не ставиться питання скасування первісної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, проведеної на підставі вказаного рішення суду, а лише просить суд скасувати наступні реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, які вчинені нотаріусами під час вчинення нотаріальних дій, при цьому знову ж таки не заявляючи вимоги про визнання правочинів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію, недійсними. Отже, майно вибуло із власності позивача не поза його волею, як він зазначає, а на підставі рішення суду, яке вступило в законну силу та на підставі цього правовстановлюючого документу і було проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] .. Таким чином, той факт, що майно вибуло з власності позивача поза його волею, не доведено жодними належними та допустимими доказами. Позивачем не зазначено, що державна реєстрація проведена з порушеннями вимог чинного законодавства, не вказано на підстави для скасування рішень про державну реєстрацію. Тобто, позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідності скасування саме рішень про державну реєстрацію. Щодо недобросовісності набуття права власності на спірну квартиру, то відповідач не знав і не міг знати, що спірна квартира була предметом спору про визнання права власності у Заводському районному суді м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Більш того, навіть якщо б [PERSON] перевіряв інформацію за Єдиним державним реєстром судових рішень, на час оформлення Договору купівлі-продажу з вказаного Реєстру не вбачається, що саме квартира, яку придбав [PERSON] , була предметом спору, який розглядався у суді, оскільки: [PERSON] купив квартиру у третьої особи, яка не була стороною у справі; Єдиний державний реєстр судових рішень містить знеособлений текст електронного примірника судового рішення, з якого не вбачається ні сторони по справі ні адреса спірної квартири, тому не зрозуміло, що саме мав на увазі позивач, коли зазначав у позовні про те, що інформація про спірну квартиру була у відкритому доступі. Ухвала про скасування рішення суду (на підставі якого 07.04.2016 року була проведена державна реєстрація права власності на спірну квартиру) була винесена судом 23.11.2016р., тоді як Договір купівлі-продажу квартири [PERSON] було укладено 12.10.2016 р., тобто на момент купівлі квартири відповідачем рішення суду було чинним, що додатково свідчить про правомірність набуття відповідачем права власності. На момент вчинення правочину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про будь-які обтяження на спірну квартиру, були відсутні. Отже, відповідач правомірно, з підстав та у порядку передбаченому чинним законодавством, набув право власності на спірну квартиру. Тобто, відповідач є добросовісним набувачем, це є очевидним, встановленим та доведеним фактом, а позивач не довів факт вибуття майна з його володіння не з його волі, тому у нього відсутні підстави витребовувати майно у відповідача, як добросовісного набувача майна. Чинним законодавством не передбачено поняття «поновлення права власності», а отже заявлена позивачем вимога про поновлення права власності на спірну квартиру, задоволенню не підлягає. Окрім цього, позивач зазначає, що тільки 27.02.2020 року з Інформаційної довідки 202125590 йому стало відомо, що квартира [ADDRESS] декілька раз відчужувалась. Але це не відповідає дійсним обставинам справи. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що 23 листопада 2016р. Заводський районний суд м.Дніпродзержинська виніс ухвалу, якою скасував заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 04.03.2016р. у цивільній справі №208/821/16. В тексті ухвали суду від 23.11.2016р. зазначено, що із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення звернувся 27 липня 2016 року, саме [PERSON] .. Отже, ще з 27 липня 2016 року [PERSON] дізнався про порушення своїх прав, проте, з незрозумілих причин, до суду із позовною заявою він звернувся тільки 28.07.2020 року, рівно через чотири роки, і тільки 18 грудня 2020р. було знову накладено арешт на нерухоме майно. Таким чином, про порушення позивачу свого права стало відомо, принаймні, 27.07.2016р. на момент звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду, з дня виникнення у позивача права вимоги захисту свого цивільного права минуло більше трьох років, тобто він звернувся до суду після спливу строку позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кам`янської міської ради надав суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки набуття права власності [PERSON] було у відповідності до чинного законодавства. Також вимога щодо «поновлення права власності» не відповідає чинному законодавству. Окрім цього, представник Кам`янської міської ради зазначає, що відповідно до інформації по справі №208/821/16-ц, а також Єдиного державного реєстру судових рішень 04.03.2016р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська було винесено заочне рішення, відповідно до якого уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна - задоволено. У подальшому це рішення було надано державному реєстратору для реєстрації права власності та було зареєстровано 07.04.2016р.. Ухвала щодо скасування вищезазначеного рішення та залишення справи №208/821/16-ц без розгляду - до органів реєстрації не надавалась. Відповідно до інформаційної довідки право власності на квартиру було зареєстровано 07.04.2016р. на підставі рішення суду від 04.03.2016р. по справі №208/821/16. Отже, ствердження [PERSON] , що квартира вибула з його права власності поза його волею і він дізнався про це тільки 27.02.2020 є хибним, оскільки квартиру він продав [PERSON] 01.08.2008р., а заочним рішенням суду від 04.03.2016р. по справі №208/821/16 цей договір був визнаний дійсним. Інформацію про скасування рішення суду та винесення ухвали від 28.07.2017р. [PERSON] органом реєстрації права власності не надавав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] , підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені позовній заяві з урахуванням заяви (в порядку ч.3 ст. 49 ЦПК України), відповіді на відзив та у додаткових поясненнях. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Також надала суду заяву, в якій просила суд застосувати строки позовної давності. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Полетаєва Т.Ю. підтримала позовні вимоги позивача, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в своїх поясненнях. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також надав суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника. ІІ. Процесуальні дії по справі. 03 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 18 грудня 2020 року ухвалою суду заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. 18 грудня 2020 року ухвалою суду клопотання позивача про витребування доказів задоволено. 03 березня 2023 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». 08 червня 2023 року ухвалою суду клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про витребування доказів задоволено. 07 грудня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. Станом на 06.08.2008 року, [PERSON] був єдиним власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., за реєстровим номером 5144 від 06.08.2008 року, реєстрація у Реєстрі прав власності на нерухоме майно прав власності [PERSON] на зазначену квартиру здійснено 14.08.2008 року, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та копією технічного паспорту на вищезазначену квартиру (т. 1 а.с. 13-17, 40-41; т.2 а.с.1-16). Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.03.2016 року у справі № 208/821/16-ц (провадження № 2/208/1297/16) (т. 3 а.с. 13-16), за уточненим позовом: [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна, було встановлено: «…01 серпня 2008 року між позивачкою [PERSON] з одного боку та відповідачем, [PERSON] - з іншого, в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що за умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу відповідач зобов`язався не пізніше 31 грудня 2015 року передати у власність Позивача квартиру [ADDRESS] , загальна площа - 71,40 кв. м., житлова площа - 53,60 кв. м.; а Позивач оплатила вартість квартири у сумі 340.000 грн. Судом встановлено, що договір був укладений у простій письмовій формі і підписаний сторонами, хоча на час укладання договору купівлі-продажу, спірна квартира юридично відповідачу не належала, однак він взяв на себе зобов`язання оформити всі необхідні документи на себе а потім - укласти нотаріальний договір з позивачкою. …»; А також заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.03.2016 року у справі № 208/821/16-ц (провадження № 2/208/1297/16) (т. 3 а.с. 13-16), за наслідком розгляду справи було ухвалено: «…Уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна - задовольнити. Визнати договір купівлі-продажу, укладений у простій письмовій формі між [PERSON] - з однієї сторони та [PERSON] - з іншої сторони, квартири [ADDRESS] - дійсним. Визнати за [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , право приватної особистої власності на квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири: 71,4 (сімдесят одна ціла чотири десятих) м. кв., житлова площа квартири: 53,6 (п`ятдесят три цілих шість десятих) м. кв. Визнати недійсним іпотечний договір ВКР 789523, р-р 5148 від 06.08.2008 року квартири [ADDRESS] укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А.. Припинити у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна данні про заборону на нерухоме майно №7695241, яка зареєстрована 06.08.2008 року на підставі іпотечного договору ВКР 789523, р-р 5148 від 06.08.2008р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Прожуган М.А.; Припинити у Державному реєстрі іпотек: іпотеку №7695063 зареєстровану 07.12.2012 року на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором, 2187, 28.11.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Прожуган М.А.; Скасувати арешт нерухомого майна зареєстрований 07.06.2013 року, номер запису про обтяження 1221434 (спеціальний розділ) на підставі постанови, серія та номер:-, виданий 10.04.2013 року державним виконавцем Звєрєва Ю.А. Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ. Скасувати арешт нерухомого майна зареєстрований 17.01.2014 року, номер запису про обтяження 4299749 (спеціальний розділ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41467548, виданий 15.01.2014 року державним виконавцем Мартиненко С.В. Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ…». Дане рішення набрало законної сили 15.03.2016 року. Таким чином, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна, що також підтверджується технічним паспортом на вищезазначену квартиру, що знаходиться в нотаріальних справах з вчинення купівлі-продажу даної квартири (т.1 а.с.134, 171-172, 213-214). 15.04.2016 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М., зареєстровано в реєстрі за №998 (т. 1 а.с. 97-98). 29.04.2016 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., зареєстрований в реєстрі за № 428 (т. 1 а.с. 19, 159). 29.07.2016 року, між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1-787 (т. 1 а.с. 126-127). 12.10.2016 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений 12.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір`як Катериною Анатоліївною, зареєстровано в реєстрі за № 1187 (т. 1 а.с. 18, 195). Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 202125590 від 27.02.2020 року (т. 1 а.с. 11-12): -Квартира [ADDRESS] (реєстраційний номер 900270712104), є об`єктом приватної власності, власність на яку зареєстровано за [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири, реєстраційний номер 1187, виданий 12.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кір`як Катериною Анатоліївною, номер запису про право власності 16916351; -Відомості про державну реєстрацію іпотеки - відсутні; -Відомості про державну реєстрацію обтяжень - відсутні. 23.11.2016 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в межах справи № 208/821/16-ц (провадження № 2-п/208/56/16) (т.3 а.с.11-12), постановлено: «…Заяву відповідача [PERSON] , «про скасування заочного рішення» - задовольнити. Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна» - скасувати. Призначити справу до розгляду в загальному порядку…». Проте, після скасування заочного рішення, ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.09.2017 року в межах справи №208/821/16-ц (провадження № 2-п/208/10/17), з підстав п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третіх осіб: [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мирончик О.В., Заводський відділ Державної виконавчої виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції «про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна», - залишено без розгляду. Ухвала суду від 28.09.2017 року у справі № 208/821/16-ц набула законної сили - 04.10.2017 року (т.1 а.с.20-21; т. 3 а.с. 10). Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2017 року, яке набрало законної сили 19.06.2017 року (справа № 208/5210/16-ц) (т.2 а.с.246-247), позовні вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволені. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0312/0808/71-229 від 06.08.2008 року укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] , яка станом на 01.07.2016 року складає 2 627 940,49 грн., а саме з 1 382 542,31 грн. - за кредитом; 1 245 098,18 грн. - по відсотках, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що органом досудового розслідування 20 жовтня 2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42020040000000744 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 191, ст. 364 КК України відносно [PERSON] , приватного нотаріуса ДМНО Ялової О.М. на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року у справі №201/9017/20 (провадження №1-кс/201/3445/2020), якою задоволено скаргу [PERSON] та зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області внести до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] від 07 вересня 2020 року про вчинення кримінальних правопорушень (т.2 а.с.33). ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (п. 5 Постанови № 5 від 07.02.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Згідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц вказано, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до ч.1, 3 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Як вбачається із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і впорядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Добросовісне придбання в розумінні ст. 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). На момент вчинення правочинів право приватної особистої власності на квартиру [ADDRESS] було визнано за [PERSON] на підставі заочного рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (цивільна справа № 208/821/16-ц, провадження № 2/208/1297/16) від 04.03.2016 року; в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про будь-які обтяження на спірну квартиру були відсутні. Отже, [PERSON] правомірно, з підстав та у порядку передбаченому чинним законодавством набув право власності на спірну квартиру, тобто є добросовісним набувачем. Позивачем не доведено факт вибуття майна з його володіння не з його волі. Щодо посилання позивача на витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 42020040000000744 від 20.10.2020) (т.2 а.с.33) у якості доказу вибуття майна з його володіння не з його волі, суд зазначає, що витяг з ЄРДР не підтверджує та не встановлює будь-яких фактів, оскільки такі факти у межах кримінального провадження встановлюються лише вироком суду, якого немає. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що підстав для визнання правочинів недійсними немає, а тому вимога позивача про витребування від [PERSON] на його користь нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 53,6 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 900270712104, задоволенню не підлягає. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) зазначено, що «з урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами). На підставі викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 545/1883/20, про те, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності призведе до відновлення порушених прав позивача і не потребує для застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності». Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22). Наявність рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду № 359/2597/18 (№61-17486св20) від 25.05.2021р.. Отже, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовної вимоги про витребування нерухомого майна у відповідача на користь позивача, також не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування рішень про реєстрацію права власності та про поновлення права власності. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що існує заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2017 року (справа № 208/5210/16-ц) (т.2 а.с.246-247), відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0312/0808/71-229 від 06.08.2008 року укладений між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] , яка станом на 01.07.2016 року складає 2 627 940,49 грн., а саме з 1 382 542,31 грн. - за кредитом; 1 245 098,18 грн. - по відсотках, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Дане рішення набрало законної сили 19.06.2017 року. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Згідно ж із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Вказана позиція була підтверджена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року в рамках справи № 904/3280/18. Як вбачається з тексту ухвали Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.11.2016 року по справі №208/821/16-ц [PERSON] , дізнався про порушення своїх прав у зв`язку, з чим 27.07.2016 року звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 березня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна. Проте, до суду з даним позовом [PERSON] звернувся лише 28.07.2020 року. Суд приходить до висновку, що на час звернення до суду з даним позовом строки позовної давності вже були пропущені. Однак, у п.53 постанови Великої Палати Верховного суду від 14 червня 2023 року по справі №755/13805/16-ц, визначено, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Як зазначила ВП ВС, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Отже, враховуючи вищезазначену позицію, суд не може застосувати строки позовної давності, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна, Кам`янська міська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним правочину не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). V. Судові витрати. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed