Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

23 лютого 2024 року позивач ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та\~ [PERSON] про\~солідарне стягнення\~боргу за\~спожиту теплову\~енергію з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. В обґрунтування позову зазначено, що ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль» відповідно до мети та предмету діяльності є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва. В опалюваних сезонах 2020-2022 роках Позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку по [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваних сезонів. На ім`я [PERSON] , відповідального квартиронаймача за адресою [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач вказує, що ним було надано теплову енергію за період з 10.11.2020 року по 31.12.2023 року на суму 9360,02 грн., за яку відповідачі не сплатили, отже не виконали своїх зобов`язань в повному обсязі, чим завдано позивачу матеріальну шкоду. Надіслане відповідачам попередження №371-ф109 від 15.06.2023 року залишилося без задоволення та відповіді. За такого, позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суд від 28.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва. На ім`я [PERSON] відкрито особовий\~рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2023р. по справі №490/6945/23 заяву [PERSON] про скасування судового наказу задоволено та скасовано судовий наказ Центрального районного суду від 26.07.2023р. про солідарне стягнення з [PERSON] та\~ [PERSON] на користь ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль» боргу за спожиту теплову енергію в сумі 13538,09 грн., 3% річних 148,697 грн., інфляційні втрати 411,41 грн. та судовий збір -134,20 грн. з кожного. Судом встановлено, що позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 10.11.2020 року по 31.12.2023 року, що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. З наявного в матеріалах справи розрахунку боргу вбачається, що позивач надав теплову енергію за вказаний період на суму 9360,02 грн. Крім того, за період з 01.12.2020 року по 31.01.2022 року відповідачам нараховані: 411,41 грн. - сума на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 148,69 грн. - 3% річних. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, та визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних\~послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 року (із мінами та доповненнями) споживач теплової енергії вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Абзацем 2 ч.2 ст. 543 ЦК України передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ПрАТ ««Миколаївська теплоелектроцентраль» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1514 грн. сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 1514 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved