Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

02.04.2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач з відповідачкою мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року починаючи з 27.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 2/5 часток всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожитковго мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2015 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З квітня 2023 року син [PERSON] , [INFO] перестав проживати з матір`ю та переїхав до батька, з цього часу, [PERSON] , [INFO] знаходиться на повному утриманні батька. Мати хлопчика матеріальної допомоги сину не надає. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій не заперечую щодо задоволення позовних вимог та просила розглянути за її відсутності. На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини: що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року починаючи з 27.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 2/5 часток всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожитковго мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 13 липня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , з 13 липня 2023 року по теперішній час фактично мешкають [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до\~ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1\~ст. 179 Сімейного Кодексу України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, за змістом ст.ст. 179-181 СК Україниаліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов`язки із утримування дитини і повинні використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до\~ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що після постановлення судового рішення, яким з [PERSON] стягуються періодичні платежі у виді аліментів, кардинально змінилися обставини (дитина проживає з позивачем (боржником) та знаходяться на його утриманні), що впливають на присуджені платежі, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, шляхом припинення примусового стягнення з нього аліментів за рішенням суду. На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне, припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини\~\~ [PERSON] , [INFO] , які стягуються за судовим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська 09.07.2014 року по справі № 206/4104/14-ц та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/5 всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину. Отже, з урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Згідно ч. 2\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved