Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою доМикулинецької селищної ради, Тернопільського району Тернопільської області, третя особа : Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить слухати справу без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи: Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 54 від 21.02.2024 року про те, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року відноситься до колгоспного двору, вказаному житловому будинку зареєстрована голова двору - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що у [ADDRESS] , була [PERSON] , 1925 року народження - голова двору померла [INFO] , Таким чином, із вищевказаного вбачається, що домоволодіння, що у [ADDRESS] , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві власності [PERSON] , як голові колишнього колгоспного двору. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.10.2018 року [PERSON] , померла [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 55 від 21.02.2024 року на день смерті [PERSON] разом із нею була зареєстрована невістка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] та онуком [PERSON] . Постановою виданої державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори № 134/02-14 від 20.02.2024 року було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що на житловий будинок, що знаходиться за адресою у [ADDRESS] відсутні правовстановлюючі документи . У справах Теребовлянської Державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 261 від 03 листопада 2020 року після смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] за заявою [PERSON] в користь якої складений заповіт посвідчений Струсівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 24.10.2001 року за реєстровим номером № 39, під час розгляду, було встановлено, що заповіт скасований останнім заповітом, посвідчений Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області від 18.01.2005 року, за реєстровим номером № 13 на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , та подана заява на підставі рішення суду, справа № 606\\2083\\23 від спадкоємця за законом внука померлої [PERSON] , іншу спадкоємці не звертались. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ).

Outcome: approved