Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 березня 1985 року у виконавчому комітеті Краснознам"янської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року спільно з відповідачкою не проживають, сімейні відносини не підтримують, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, сім"я має формальні ознаки, він має іншу жінку. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідачка відмовляється. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Козирєва А.В. згідно поданої письмової заяви просила про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримують повністю. В разі неявки відповідачки заперечень щодо ухвалення заочного рішення не мають. Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку вручено особисто 06 квітня 2024 року. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 06 березня 1985 року виконавчим комітетом\~Краснознам"янської\~сільської ради\~Снігурівського району\~Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 14 лютого 2024 року Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З 2013 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Посвідчити розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідачка відмовляється. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка відзив на позов не подала, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На вимогу представника позивача суд не вирішгує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved