Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради, просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем; залишити сина [PERSON] , [INFO] , проживати з ним. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.09.2002 року з відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Нормальні подружні стосунки не склалися, через різні погляди на життя, сімейні обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага, примирення між ними є неможливим. Діти проживають із ним, він займається їхнім вихованням, відповідач не виявляє бажання проводити час з дітьми. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву від 16.04.2024, якою позов визнала, просила розглянути справу без її участі. Представник третьої особи Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Гуляр М.В. в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду в інтересах дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 01 вересня 2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Здолбунівським відділом реєстрації актів громадського стану районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 126, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.09.2002. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 19.03.2003 та від 07.05.2015. Згідно висновку органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області від 22.03.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне прийняти рішення щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Статтею 160\~СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року\~роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно до ч. 1 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст.\~157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , згоду матері, вважає необхідним визначити місце проживання дитини з батьком. Крім того, суд зауважує, що матір дитини, у разі визначення місця проживання сина з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з ним, турботі та участі у вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved