Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. В обґрунтування вказав, що 17.04.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит №708591, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 4000 грн, строком на 30 днів. За договором факторингу №015-220221 від 22.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за договором позики Товариству з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс", яке, у свою чергу, за договором факторингу №20240205/1 від 05.02.2024 відступило це право позивачу. Відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим станом на 28.03.2024 виникла заборгованість у розмірі 15320,15 грн., яка складається з 4000 грн залишок заборгованості за тілом, 9120 грн процентів за користування позикою, 2200,15 грн інфляційного збільшення (нараховані за період з 17.05.2020 по 22.02.2022). За таких обставин ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 15320,15 грн заборгованості за договором позики, 2422,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу адвоката. Відповідно до ухвали суду від 05.04.2024 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 17.04.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №708591 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Відповідно до умов договору відповідачу надано грошові кошти (позику) у розмірі 4000 грн, строк кредиту 30 днів, зі сплатою відсотків за користування такими коштами з стандартною процентною ставкою 1,90 % на день. 26.11.2020 ТОВ «Лінеура Україна» на адресу відповідача надіслало повідомлення про врегулювання спору в досудовому порядку, з пропозицією сплатити тіло кредиту. 22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко фінанс» укладено договір факторингу № 015-220221 про відступлення права вимоги, зокрема за договором №708591 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Відповідно до умов даного договору кредитор відступив новому кредитору заборгованість що виникла та існує у розмірі 13120 грн, з яких: 4000 грн - залишок заборонності за тілом кредиту, 9120 грн - залишок заборгованості за процентами, , що підтверджено витягом з реєстру прав вимог № 015-220221 від 22.02.2021. 22.02.2021 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20240205/1 про відступлення права вимоги, зокрема за договором №708591 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Відповідно до умов даного договору кредитор відступив новому кредитору заборгованість що виникла та існує у розмірі 13120 грн, з яких: 4000 грн - залишок заборонності за тілом кредиту, 9120 грн - залишок заборгованості за процентами, , що підтверджено витягом з реєстру прав вимог № 20240205/1 від 28.03.2024. Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість відповідача становить у розмірі 15320,15 грн, з яких: 4000 грн - залишок заборонності за тілом кредиту, 9120 грн - залишок заборгованості за процентами, 2200,15 грн - інфляційне збільшення за період з 17.05.2020 по 22.02.2022. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання вищевказаного договору позики між відповідачем та первісним кредитором у відповідності з вимогами чинного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. За наведених обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» суму заборгованості за договором про споживчий кредит №708591 від 17.04.2020 в розмірі 13120 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь нараховані за період з 17.05.2020 по 22.02.2022 інфляційні витрати в сумі 2200,15 грн. Як встановлено судом, кінцевий термін погашення позики відповідно до умов договору про споживчий кредит №708591 від 17.04.2020 встановлений до 17.05.2020, а тому починаючи з 17.05.2020 у відповідача виникло прострочення за взятими на себе зобов`язаннями. У свою чергу, нарахування індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення до 22.02.2022 відповідає вимогам п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн. Відповідно до ч.1,2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: орієнтовний розрахунок суми судових витрат; договір про надання правової допомоги від 25.03.2024. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved