Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій вказала, що [INFO] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди помер її син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживав спільно без реєстрації шлюбу з відповідачем по справі [PERSON] в [ADDRESS] та мали спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Вихованням дитини, навіть за життя [PERSON] , мати не займалась. Вихованням [PERSON] займався батько та позивач. Відповідач має ще старшу дочку від попередніх стосунків, якій приблизно років 13-14 та, яка проживає разом з нею. З дня смерті [PERSON] [PERSON] жодного разу не відвідала доньку [PERSON] , дівчинка по сьогодні проживає з позивачем та перебуває на її повному моєму утриманні. З квітня місяця 2022 року мати дівчинки жодного разу не відвідала дитину, не поцікавилась її станом здоров`я, успіхами в навчанні тощо. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням онуки. Мати дитини фактично самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров`ям, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дівчинки, не забезпечує харчування та медичний догляд, лікування дитини, навіть не вітає з днем народження. Таке відношення [PERSON] негативно позначається на становленні та самоствердженні дитини як особистості та спричиняє душевні страждання. Софія навчається в другому класі, однак мати дитини за весь час навчання не навідувалась до дитини, життям дитини не цікавилася, її долею не переймається. Школу, де навчається донька, не відвідувала, ніде не працює, не зверталася до органів опіки/піклування та суду щодо визначення побачень з донькою та виховання. На даний час [PERSON] піклується своєю онукою, дбає про її належний догляд, фізичний та розумовий розвиток, має стабільний дохід , забезпечена житлом. У зв`язку з чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] та призначити її опікуном дитини. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона проживала без реєстрації шлюбу з сином позивача - [PERSON] в [ADDRESS] . Під час спільного проживання, [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . [INFO] її фактичний чоловік [PERSON] загинув у наслідок ДТП. Після смерті чоловіка, [PERSON] почала працювати в м. Київ, щоб утримувати себе та своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] виїхала з будинку батьків покійного чоловіка [PERSON] у сусіднє село Гранів Гайсинського району Вінницької області, де проживає її мати, а [PERSON] залишилася проживати у бабусі. З дочкою вона постійно підтримувала зв`язок. Так як [PERSON] працювала, то дочку забирала до себе лише на вихідні. Твердження позивача, що [PERSON] з квітня 2022 року не відвідувала дочку та не займалась її вихованням, не цікавиться станом її здоров`я та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом. Софії наразі виповнилося 9 повних років, увесь цей час зв`язок між нею та дитиною не втрачено. Останніх два роки [PERSON] дійсно проживає з бабусею, яка наполягає на цьому і перешкоджає [PERSON] забирати дочку до місця свого проживання, налаштовує дитину, щоб вона була постійно з нею. Однак відповідач постійно спілкується з дочкою в телефонному режимі. Останній раз [PERSON] приїздила до дочки в листопаді 2023 року. До вагітності та народження третьої дитини [PERSON] забирала дочку [PERSON] до себе у с. Гранів Гайсинського району Вінницької області. Наразі відповідач не має можливості частіше відвідувати дочку, оскільки [INFO] народила дочку [PERSON] , та наразі проживає в с. Лісовому Жмеринського району Вінницької області з двома дітьми. Стан вагітності, який передував пологам, вимагав уникнення стресових ситуацій, які могли б виникнути з позивачем. Старша дочка [PERSON] - [PERSON] також постійно спілкується зі своєю сестрою [PERSON] та підтримує з нею гарні родинні стосунки, чому відповідач також сприяє. Твердження позивача, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя та систематично зловживає спиртними напоями є надуманим та не підтверджене жодними доказами. Проживання дитини впродовж тривалого часу в новій сім`ї, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким вона не проживає, не є підставою для позбавлення останнього батьківських прав, тому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог у зв`язку з їх безпідставністю. У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Лисий О.В. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовільнити. При цьому адвокат Лисий О.В. зазначив, що [PERSON] тривалий час проживає саме з бабусею [PERSON] . Про те, що у малолітньої [PERSON] є біологічна мати [PERSON] нагадує тільки запис у свідоцтві про народження дитини. Під час судового слухання справи та аналізуючи відзив, що був наданий стороною відповідача, було встановлено, що мати дитини лише в листопаді 2023 року бачила дочку на вулиці, поспілкувавшись короткий відрізок часу. Свою відсутність та неможливість бачити дочку відповідач аргументує тим, що вона працювала та перебувала у інші області з метою утримання своїх дітей, але жодного доказу про місце роботи, про переказ коштів, передачу одягу, продуктів харчування, медикаментів та інших життєво необхідних речей, як матір, дітям не передавала. Що вкотре підтверджує самоусунення від обов`язків як матері. Відповідачем не надано жодного доказу про участь у вихованні дочки. [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Твердження відповідача, що позивач перешкоджає їй забрати дочку [PERSON] до місця свого проживання, спростоване під час судового засідання, оскільки відповідач не довів які саме дії нею були вчиненні для спроби навідатись до [PERSON] та забрати до невстановленого місця її проживання чи перебування. Мати дитини жодного разу не звернулася до органу опіки та піклування, до органів поліції та особисто до позивача, жодного звернення не було про фактичне бажання бачити дитину, а тим паче, щоб забрати дитину для спільного проживання. Відповідачем не спростовано та не доведено жодного факту про відсутність підстав не позбавляти останню батьківськи прав, тому просить позовні вимоги задовільнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] . При цьому пояснила, що після загибелі чоловіка (батька [PERSON] ), дитина залишилася проживати у бабусі, а вона поїхала у м. Київ, де працювала не офіційно. Коли приїжджала на вихідні додому, то брала [PERSON] до себе. Наразі [PERSON] проживає однією сім`єю з іншим чоловіком, з яким має офіційно зареєструвати шлюб. 03 січні 2024 року у них народилася спільна дитина. У зв`язку з вагітністю та пологами, [PERSON] останнім часом не мала змоги особисто відвідувати свою дочку [PERSON] , однак постійно спілкувалася та спілкується з нею по телефону. Також з [PERSON] постійно спілкується її старша сестра [PERSON] , яка проживає разом з [PERSON] Періодично [PERSON] перераховує [PERSON] кошти на банківську карту, яку їй залишила ще раніше, коли працювала та приїжджала до неї. Коли Софія йшла до першого класу, [PERSON] повністю придбала їй все необхідне для школи, всю канцелярію та передала бабусею [PERSON] . Наразі [PERSON] хоче забрати Софію до себе в с. Лісове Жмеринського району Вінницької області, де вона проживає з двома іншими дітьми теперішнім фактичним чоловіком, однак, як їй пояснює дитина, її не відпускає бабуся. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мурис О.А. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. При цьому зауважила, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Служби у справах дітей Краснопільської селищної ради Вінницької області [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення про те, що у березні 2022 року до органу опіки та піклування звернулася [PERSON] про доцільність позбавлення її невістки [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] . [PERSON] було надано Службі у справах дітей пакет документів, зокрема, характеристика дитини зі школи, довідка про те, хто брав участь в освітньому процесі дитини, медичну довідку. Також був здійснений виїзд фахівця з соціальної роботи служби у справах дітей за місцем проживання дитини та складено акт соціально-побутових умов проживання, у результаті чого було встановлено, що матері біля дитини немає. Після ухвали суду, [PERSON] повторно було зібрано та надано органу опіки та піклування пакет документів. Було проведено засіданні комісії, на якому була присутня дитина, яка повідомила, що вона спілкується з мамою, хоче і надалі з нею спілкуватися, але проживати хоче з бабусею. Мати дитина, яка була присутня за засіданні комісії, навіть не поцікавилася долею дитини (як її справи, що вона їла). За результатами комісії, 02 квітня 2024 року Краснопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області було прийнято рішення про затвердження висновку, згідно якого орган опіки та піклування Краснопільської сільської ради вважає за доцільне підняти перед Іллінецьким районним судом клопотання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] та призначити опікуном дитини [PERSON] . Звернень [PERSON] до органу опіки та піклування щодо визначення порядку спілкування з дитиною не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є старостою села Михайлівка Краснопільської територіальної громади Гайсинського району Вінницького області. За останні два роки вона жодного разу не бачила, щоб [PERSON] спілкувалася зі своєю дочкою [PERSON] . [PERSON] неодноразово в складі комісії приходила до [PERSON] , дивитись умови проживання дитини, де було встановлено, що дитина забезпечена всім необхідним, проживає у дуже хороших умовах. Мати дитини ні разу не зверталась до неї як до старости села з тим, що хоче спілкуватися з дитиною та не повідомляла, що її не допускають до дитини. Як їй відомо, мати раніше постійно залишала дитину і десь «віялась», мала непристойний вигляд. На думку [PERSON] , дитині краще проживати з бабусею. У судовому засідданні також було заслухано думку дитини [PERSON] , яка пояснила, що вона постійно проживає зі своєю бабусею [PERSON] . Мама проживає окремо, а вона інколи їздить до неї у гості. Мама просила, щоб [PERSON] проживала з нею, але вона не хоче, хоче і надалі жити з бабусею, а до мами приїздити у гості. Софія постійно спілкується зі своєю мамою по телефону, також спілкується зі своєю старшою сестрою [PERSON] , яка проживає з мамою [PERSON] Періодично мама перераховує їй гроші на банківську карту, яку вона їй залишила ще раніше, коли приїжджала, і цим коштами вона користується. При цьому [PERSON] зазначила, що і надалі хоче продовжувати спілкуватися з мамою та підтримувати з нею відносини, щоб мама залишалася її мамою і не хоче, щоб її позбавили батьківських прав відносно неї. Психолог Михайлівського ліцею Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , яка була присутня у судовому засіданні при заслуховуванні думки дитини, зазначила, що Софія дуже хороша дитина, емоційна, постійно відвідує школу, пропусків у навчанні немає, завжди охайна, чемна, привітна. При цьому психолог зауважила, що дитина на поставлені їй у судовому засіданні запитання відповідала відкрито та чесно. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши сторони, їх представників, представника служби у справах дітей, свідків, думку дитини, відносно якої позивач просить позбавити відповідача батьківських прав, та психолога, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 15). [INFO] батько дитини [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.14). [PERSON] зареєстрована в с. Кам`яногірка Гайсинського району Вінницької області та фактично проживає в [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] , що підтверджується довідками Краснопільської сільської ради Вінницької області за 428 від 25 серпня 2023 року, №429 від 25 серпня 2023 року, №131 від 22 березня 2024 року (а.с.11-12, 164), довідкою Михайлівського ліцею Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №01-26/34 від 26 березня 2024 року (а.с.162). Згідно вказаних довідок, дитина знаходиться на утриманні бабусі. Відповідно до довідки НП «Центр первинної МСД» Краснопільської сільської ради від 15 квітня 2024 року за №35, впродовж 2021-2024 років дитина зверталася у лікарню в супроводі бабусі [PERSON] (а.с.159). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] (а.с.165), житлово-побутові умови проживання сім`ї є сприятливими для подальшого проживання онуки [PERSON] разом з бабусею [PERSON] . Наразі дитина навчається у 3 класі Михайлівського ліцею Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Михайлівського ліцею Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від №01-26/74 від 25 серпня 2023 року (а.с.13). Згідно характеристик Михайлівського ліцею Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 12 квітня 2024 року за №01-26/38, від 10 квітня 2024 року за №01-26/37, [PERSON] характеризується позитивно, має достатньо для даного віку сформовані особисті риси. Рівень розумового розвитку та морального виховання - вище середнього. Дівчинка самостійна, активна, розсудлива, бере активну участь у громадському житті ліцею та класу (а.с.160, 161, 163). Мати дитини [PERSON] - [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та фактично проживає в [ADDRESS] . На утриманні [PERSON] перебувають двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За дітьми [PERSON] здійснює належний догляд, заяв та скарг на її поведінку за місцем проживання не поступало. Вказане підтверджується витягом з реєстру територіальної громади (а.с.53), довідками за підписом старости Лісівського старостинського округу Копайгордської сільської ради Вінницької області №22 від 12 лютого 2024 року, №20 від 12 лютого 2024 року, №21 від 12 лютого 2024 року (а.с.57-59). Згідно довідки лікаря нарколога №13 від 13 лютого 2024 року, [PERSON] за медичною допомого до лікаря нарколога при КНП «Барська міська лікарня» не зверталася (а.с.56). Так, позивач та його представник зауважували, що відповідач веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, однак суд вважає, що вони не підтвердженні жодними доказами, зокрема, довідками про перебування [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря нарколога з проблемою алко чи нарко залежності. Також відсутні докази лікування останньої. При цьому, вони навпаки спростовані вказаними вище довідками лікаря нарколога та старости села. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном дитини [PERSON] , 1962 року народження, затвердженого рішенням виконавчого комітету Краснопільської сільської ради Кайсинського району Вінницької області 02 квітня 2024 року за №20, орган опіки та піклування Краснопільської сільської ради вважає за доцільне підняти перед Іллінецьким районним судом клопотання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном дитини [PERSON] (а.с.124-126). Так, підставами такого висновку є те, що дитина проживає з бабусею, мати [PERSON] за два останні роки не навідувалася до доньки, не цікавилась життям доньки та не переймалася її долею. Школу, де навчається донька, не відвідує. Ніде не працює. Однак, суд вважає, що пояснення відповідача та надані ним докази з цього приводу, дійсно підтверджують поважність причин такої поведінки останньої. Так, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] проживає в іншому районі від дочки [PERSON] [INFO] у відповідача народилась дочка (а.с.54), тому вона фізично була обмежена брати активну участь у житті [PERSON] , яка проживає віддалено від неї. При цьому, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнями самої дитини [PERSON] , мати дитини постійно з нею спілкувалася та спілкується по телефону, також дівчинка постійно підтримує зв`язок з старшою своєю сестрою [PERSON] , з якою у неї гарні відносини та, яка наразі проживає з матір`ю. Софія хоч і перебуває на утриманні позивача, однак мати періодично також надає дитині кошти, які перераховує на банківську карту, яку залишила дитині раніше, коли приїжджала до неї. Дані обставини вказують на те, що мати бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її житті. Нормами статей 150, 155 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні до неї батьківське піклування, зобов`язані виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, чого з боку відповідача у судовому засіданні встановлено не було. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд у ході розгляду справи не знайшов підтвердження безвідповідального ставлення відповідача [PERSON] до питання виховання своєї малолітньої доньки. Крім того, як встановлено судом, відповідач хоче спілкуватися з дитиною та хоче, щоб вона проживала разом з нею, однак позивач не бажає цього. Те, що мати важлива для дитини, підтверджується тим, що сама ж дитина у судовому засіданні вказала, що вона проживає з бабусею та хоче і надалі з нею проживати, однак постійно спілкується та хоче і надалі спілкуватися з мамою, а також бажає, щоб [PERSON] залишалася її мамою. Протягом розгляду справи відповідач, на думку суду, робила належні та реальні кроки щодо наміру спілкування з дитиною, участі у її вихованні та утриманні, що свідчать про її бажання спілкуватися та опікуватися донькою. На думку суду, відповідач до дитини ставиться добре, цікавиться її життям, навчанням та любить її, мала та має намір спілкуватися з донькою, та має бажання, щоб дитина проживала разом з нею. Так, Постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок, що факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини. На переконання суду, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] не буде слугувати інтересам дитини, тому не погоджується з висновком органу опіки та піклування Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також слід зауважити, що такий документ не є обов`язковим для врахування судом при ухваленні рішення, а має лише рекомендаційний характер. За таких обставин, враховуючи викладене вище в контексті наведених правових норм, суд вважає, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході наявних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів, тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed