Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 21 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 4495984 про надання споживчого кредиту, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 15\~000 грн., шляхом нарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зі строком кредитування 30 днів, з можливістю пролонгації, дата повернення кредиту 20 серпня 2021 року, знижена процентна ставка 0,95 % в день, стандартна процентна ставка 1, 90 % в день. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 17.01./23-Ф, згідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступив на користь позивача права грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином умови договору не виконала, в останньої станом на 01 червня 2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 49\~200 грн., що складається з: 15 000,\~0 грн. сума кредиту; 34\~200 сума процентів за користування кредитом. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 49\~200 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 12\~693 грн. 60 коп., а також 3% річних у розмірі 2\~017 грн. 87 коп. Крім того, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просила стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2\~684 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час повідомлена належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом 21 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4495984 про надання споживчого кредиту (а.с. 8-11). Згідно п.п. 1.3, 2.1 договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 15\~000 грн., шляхом нарахування кредитних коштів у безготівковій формі на її платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до п.п 1.4 строк кредитування 30 днів (з можливістю пролонгації). У п.п. 1.5.1 сторони домовилися про те, що стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Згідно п.п. 1.5.2 також передбачені умови застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,95 % в день. Мета отримання кредиту: на споживчі (особисті) потреби (п.п. 1.6 договору). У п.п. 6.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 17.01./23-Ф, згідно умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 13-14). З Витягу з Реєстру Боржників від 17 січня 2023 року вбачається, що на підставі наведеного вище договору факторингу на користь позивача відступлене право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , сума заборгованості якої загалом становить 49\~200 грн., що складається з: 15 000,\~0 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34\~200 сума заборгованості за відсотками (а.с. 15). 17 січня 2023 року позивач повідомив відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги до останньої на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с. 20). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 та ч.2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У ч. 1 статті 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи наведене, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам у справі, враховуючи те, що зобов`язання [PERSON] за договором № 4495984\~про надання\~споживчого кредитувід 21 липня 2021 року у повному обсязі не виконано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 49\~200 грн. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Зі змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір процентів не встановлений договором або законом. У Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 Верховний Суд роз`яснив, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Наведена вище правова позиція підтримується висновками Великої Палати Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15- ц № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18). У Постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14 викладена наступна правова позиція Верховного Суду України: нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також, у Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 914/1033/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Однак, що стосується періоду розрахунку, суд зазначає, що відсутні правові підстави для нарахування 3% річних, починаючи із дня введення на території України воєнного стану (24 лютого 2022 року), оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не обгрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн., що підтверджується оригіналом платіжної інструкції № 502 від 01 червня 2023 року (а.с. 29). Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Крюкова М.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року (а.с. 24). Відповідно до звіту про надання правової допомоги за договором № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року адвокатом були надані послуги на загальну суму 8 000 грн., які були сплачені відповідно до платіжної інструкції № 495 від 01 червня 2023 року (а.с. 25-27). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 013 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial