Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову посилається на те, що [INFO] у неї та відповідача народився син [PERSON] . Позивач вказує на обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначає, що на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, дружини не має, стан його здоров`я задовільний, відповідач працює та має сталий заробіток. Вказує, що дитина перебуває у віці інтенсивного розвитку, потребує одягу, взуття, посиленого харчування, ліків, засобів гігієни, іграшок, дитячих меблів, навчального приладдя. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху. 01.03.2024 представником позивача [PERSON] подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. В судове засідання 08.05.2024 позивач не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. При цьому, до суду 08.05.2024 від позивача поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Також зазначено, що позов підтримує та просить такий задовольнити в повному обсязі, щодо заочного рішення по справі не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 08.05.2024 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення та відзиву не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~оскільки розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані: батько [PERSON] ; мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 04 червня 2018 року. До позову додано копію картки фізичної особи -платника податків [PERSON] від 14.02.2008 та копію паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON] . Згідно довідки про фактичне місцепроживання №503 від 07.05.2024 виданої Відділом державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради, така видана [PERSON] , яка перебуває на реєстраційному обліку: [ADDRESS] , в тому, що вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу зареєстрованих та /фактично проживаючих/ за адресою входять: [PERSON] (заявник), [PERSON] , [INFO] (син). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~ установлено\~з 1\~січня 2024\~року прожитковий\~мінімум для дітей віком до 6 років - 2 563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до ч.3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Із матеріалів\~справи вбачається, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, при цьому є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Відділу державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради від 07.05.2024. В позові позивачем зазначено, що відповідач працює та має сталий заробіток, разом з тим, на підтвердження наведеного в матеріалах справи відсутні будь які докази. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує вік дитини, те, що син проживає з матір`ю, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про те, що він на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків немає. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial