Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року. Від шлюбних стосунків має неповнолітню дитину,\~доньку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Вважаючи примирення та подальше збереження сім`ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 603.\~\~ Представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Сивун\~Тетяною Сергіївною\~ у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач визнала, та просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , однак заперечувала щодо підстав розірвання шлюбу, які наведені позивачем у позові. Далі,\~представником позивача\~ [PERSON] \~адвокатом Селезньовим\~Максимом Васильовичем\~було подано\~відповідь на\~відзив,\~так і\~представником відповідача\~ [PERSON] \~адвокатом Сивун\~Тетяною Сергіївною\~ було подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказані учасники справи наводили свої аргументи щодо дійсних, на думку сторін, підстав розірвання шлюбних відносин між такими учасниками справи. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак, при подачі позовної заяви до суду про розірвання шлюбу та у запереченнях на відзив представник позивача просив розглядати справу без участі позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи сповіщалась належним чином, надала суду заяву про відкладення розгляду справи. Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною\~Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").\~\~ Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд,\~враховуючи ту\~обставину,\~що представники\~всіх сторони\~надали свої\~пояснення по\~суті спору,\~і всім\~учасникам справи\~були створені\~належні та\~достатні умови\~для подання\~суду відповідних\~заяв по\~суті справи,\~заяв із\~процесуальних питань\~та доказів,\~вважає за\~необхідне завершити\~розгляд справи\~по суті\~та ухвалити\~відповідне рішення. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19.03.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Сивун Тетяни Сергіївни про обов`язкову участь позивача [PERSON] у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вирішено відмовити. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює за результатами розгляду справи рішення про задоволення позову з огляду на нижченаведене. \~\~ \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що 28.08.2004\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану \~по Новокодацькому\~та Чечелівському\~районах у\~місті Дніпрі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса),\~було зареєстровано\~шлюб між[PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 603 та видано повторно сторонам свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2023 року. Судом також встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.2023 року. Судом також встановлено, а сторонами визнано, що шлюбні стосунки між ними припинені з грудня 2023 року. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається\~ з ч.1 ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачено ч.4 вказаної статті. Суд зазначає, що відповідно до ч.1\~ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України).Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. \~ \~ \~ \~В даному випадку сторони не надали суду відповідних доказів, які б відповідали критеріям достатності, належності, достовірності та допустимості, на підтвердження своїх доводів щодо причин розірвання шлюбу. Разом із цим всіма сторонами визнана обставина фактичного припинення шлюбних відносин, сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Саме означене дає підстави суду ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки примушення до їх збереження буде суперечить закону та право сторін на вільний шлюб. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до приписів\~\~до\~ст.113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідача, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: « [PERSON] ». Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved