Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

25.10.2023\~року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 09.12.2015 року [PERSON] підписанням анкети-заяви приєднався до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Заявою підтверджується факт, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк). На підставі вказаної анкети-заяви [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 27.09.2023 року складає 60\~076,29 грн., з яких: 56\~379,20 грн. заборгованість за тілом кредитом, 3\~897,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у розмірі 60\~276,29 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Чебикіна С.В. надійшов відзив на позов, у якому заперечував проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 56\~379,20 грн. виникла у зв`язку з заволодінням вказаною сумою іншою невстановленою особою. Дізнавшись про це відповідач невідкладно 30.06.2020 року зателефонував на нагачу лінію Банку з метою блокування рахунку. Згідно з повідомленням позивача, яке надійшло засобами мобільного додатку «Приват24», кредитні картки відповідача заблоковані через спробу списання коштів третіми особами. Відповідач звертався до Банку з метою повернення незаконно списаних третіми особами коштів, але 18.08.2022 року та 25.08.2022 року позивач повідомив відповідача про неможливість повернення зазначених коштів. Відповідач нікому не передавав ПІН-код своєї кредитної картки або іншу інформацію, яка б дала змогу здійснити переказ коштів від його імені, а незаконне заволодіння коштами відбулося невстановленою особою після активації у мобільному додатку «Приват24» функції GPay. Також представник зазначив, що нарахування Банком відсотків є неправомірним, оскільки заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підписані відповідачем, а також не містять дату їх видання, що свідчило б про ознайомлення [PERSON] саме з викладеними в них умовами договору. 07.03.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій заперечував проти аргументів, викладених у відзиві. Заперечення обґрунтовані тим, що при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитним рахунком: знімав кошти, розраховувався у торгівельній мережі, поповнював кредитний рахунок. 30.06.2022 року [PERSON] по телефону звернувся до Банку з приводу несанкціонованого списання коштів з його картки на суму біля 57\~000 грн. Прослуховуванням діалогів клієнта із співробітниками НОКЦ Банку встановлено, що [PERSON] повідомив, що перейшов за посиланням для отримання допомоги від держави на суму 3\~000 грн., яке отримав в чат-боті Telegram, на сайті [PERSON] вибрав картку Універсальна і ввів чотири останні цифри номеру картки. Також [PERSON] підтвердив операцію шляхом вводу паролю, який надійшов йому в SMS-повідомленні. Після цього без його відома з його картки було списано кошти. На підставі звернення відповідача 30.06.2022 року Банком сформовані заявки на повернення коштів на суми: 27\~000 грн., 26\~000 грн., 2\~000 грн. За результатами розгляду вказаних заявок в поверненні коштів банком-еквайєром було відмовлено у зв`язку з проведенням спірних операцій з підтвердженням 3D Secure, а також небажанням еквайєра брати на себе відповідальність за операцію. З приводу шахрайських дій звернення [PERSON] не надходили. [PERSON] звернувся 30.06.2022 року з відповідною заявою до Фастівського РУП ГУНП у Київській області, яким було внесено відомості до ЄРДР за № 12022116300000536 за ч. 1 ст. 190 КК України. У ході перевірки отриманої інформації встановлено, що станом на 30.06.2022 року [PERSON] в особистому користуванні мав кредитну картку [NUMBER] (для авторизації в Банку використовувався номер мобільного [NUMBER] , який не змінювався). 30.06.2022 року з його карткового рахунку [NUMBER] були здійснені перекази на загальну суму 55\~000 грн. з комісією 2\~168 грн., а саме о 15:12:22 на суму 27\~000 грн. (комісія 1048 грн.), о 15:14:02 на суму 26\~000 грн. (комісія 1\~040 грн.), о 15:14:48 на суму 2\~000 грн. (комісія 80 грн.). Аналізом даних у ПК ЕAnti-fraudКС встановлено, що всі операції проведені з ручним вводом даних картки (номеру картки, терміну дії та CVV-коду) з підтвердженням 3D Secure. Операції проведені через термінал MONO011 (мерчант «Монобанк», процесінг «Універсал Банк»), у зв`язку з чим відслідкувати подальших рух коштів не надалося можливим. Крім того, операції проведені за допомогою електронного гаманця Google Pay, у якому 30.06.2022 року о 15:06:41 перед проведенням спірних операцій була токенізована картка [NUMBER] [PERSON] Пароль та логін аканта Приват24 клієнта [PERSON] при проведенні спірних операцій не змінювався. У ході перевірки також встановлено, що 30.06.2022 року о 15:06:10 здіснено вхід в акаунт [PERSON] з типового пристрою, а перед проведенням спірних операцій о 15:06:17 було здійснено вхід через браузер у Web-версію Приват24 з нетипового для клієнта пристою з ІР-адресою у Польщі, Варшава. При цьому вхід у акаунт Приват24 [PERSON] здійснено з різних пристроїв за короткий інтервал часу з коректним вводом логіну та паролю (фінансовий номер клієнта не мінявся, сім-картка не перевипускалася). У відповіді на відзив також зазначено, що зібрані в ході перевірки дані свідчать, що несанкціонований вхід у акаунт Приват24 [PERSON] з нетипового для нього пристрою став можливим через компрометацію клієнтом конфіденційних даних (фінансовий номер не змінювався, вхід у акаунт Приват24 здійснено шляхом коректного вводу логіну та паролю). Компрометація конфіденційних даних виникла внаслідок переходу клієнта за фітинговим посиланням в мережі Інтернет з подальшим внесенням вказаних даних (номеру картки, даних Приват24) у відповідну форму. Використовуючи вказані дані, зловмисники отримали доступ до аканту [PERSON] , токенізували картку в електронному гаманці Google Pay та здійснили несанкціоновані шахрайські операції по картковому рахунку відповідача. У результаті шахрайських дій зловмисники заволоділи коштами [PERSON] на суму 55\~000 грн. (комісія 2 168 грн.). Отже, факт шахрайства у відношенні [PERSON] став можливим через порушення клієнтом «Умов і правил надання банківських послуг», з якими він був ознайомлений, оскільки користувався карткою та до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що підтверджується випискою по рахунку. На підставі викладеного просив задовольнити позов у повному обсязі. 14.03.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь Банку на відзив на позов. У запереченнях представник [PERSON] вказав, що позивач згадав про заволодіння кредитними коштами третіми особами лише після відзиву відповідача. [PERSON] своєчасно звернувся до Банку з повідомленням про незаконне заволодіння кредитними коштами іншою особою та блокування картки у зв`язку з цим. Позивач не надав доказів компрометації конфіденційних даних відповідачем. [PERSON] не вводив ніяких даних кредитної карти, нікому не повідомляв. Крім того, у додатку «Приват24» функція GPay встановилася без його відома. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити. 03.04.2024 від представника позивача надійшли пояснення на вищевказані заперечення. У поясненнях зазначено, що до позову Банком долучено копію Наказу Банку PR-2015-7098920 від 13.11.2015 року, яким затверджено умови та правила надання банківських послуг, які були актуальні на момент укладення кредитного договору. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Зазначивши повторно аргументи, викладені у відповіді на відзив, представник просив задовольнити позов у повному обсязі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. письмово просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 09.12.2015 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 21). Відповідно до вказаної анкети-заяви відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився до його укладення та погодився з його умовами, екземпляр якого отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту Банку. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» 09.12.2015 року [PERSON] видано картку Універсальна № 4149437829478120 з терміном дії до січня 2018 року, яку було пере випущено 03.05.2019 року з № 5168742234079485 з терміном дії до лютого 2023 року (а.с.20). Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, він активно користувався банківською карткою: отримував на неї перекази, оплачував покупки в мережі Інтернет, поповнював мобільний, сплачував комунальні платежі, переказував кошти та інше. При цьому до 30.06.2022 року рахунок [PERSON] мав позитивний баланс. Згідно з довідкою Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , на картці [NUMBER] збільшувався кредитний ліміт: 10.12.2015 року збільшено до 2\~700 грн., 19.04.2017 року до 4 000 грн., 03.05.2019 року до 10\~000 грн., 23.10.2019 року до 50\~000 грн., 09.11.2020 року до 57\~000 грн., який залишався до 26.12.2022 року. 30.06.2022 року з картки [PERSON] було здійснено три перекази на загальну суму 55\~000 грн. (комісія 2 168 грн.): о 15:12:22 на суму 27\~000 грн. (комісія 1048 грн.), о 15:14:02 на суму 26\~000 грн. (комісія 1\~040 грн.), о 15:14:48 на суму 2\~000 грн. (комісія 80 грн.). Дізнавшись про зазначені перекази, відповідач звернувся до Банку з метою блокування картки. о 15:26 того ж дня [PERSON] надійшло повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» про блокування його карток у зв`язку зі спробою списання коштів третіми особами. 30.06.2022 року відповідач звернувся до ВП №2 Фастівського РУП з письмовою заявою про те, що 30.06.2022 року близько 15 год. 15 хв. невідома особа через світову мережу Інтернет в месенджері «Телеграм», у той час, коли він перебував в с. Гатне Фастівського району Київської області, під приводом виплати матеріальної допомоги від держави, шахрайським шляхом заволоділа коштами, які були переведені з його банківського рахунку на інший рахунок. За вказаною заявою 01.07.2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022116310000536 за ч. 1 ст. 190 КК України. 15.08.2022 року [PERSON] звернувся до позивача з проханням повернути кошти. За його зверненням було сформовано три заявки на повернення коштів, переказаних 30.06.2022 року з картки відповідача, на суми 2\~000 грн., 27\~000 грн., 26\~000 грн. Згідно з наданим позивачем журналом заявок від 18.08.2022 року клієнт звернувся з проханням повернути кошти, йому прийшло сповіщення про отримання допомоги в телеграм, клієнт перейшов за посиланням і виконав операції, після цього було списано кошти з кредитної картки. 18.08.2022 року відповідачу надійшли повідомлення від Банку про неможливість повернення коштів. З наданих позивачем доказів та пояснень до них встановлено, що операції з переказу коштів з картки відповідача відбулося з пристрою, яким раніше [PERSON] не користувався. При цьому три операції 30.06.2022 року на загальну суму 55\~000 грн. проведено за допомогою 3D Secure Authentication, яка передбачає перевірку даних та аутентифікацію платника або без такої, якщо це допускається платником. Відповідач у своїх поясненнях зазначив, що без його волі в Приват24, яким він користується, 30.06.2022 року було встановлено Google Pay. Отже, сторони визнають факт заволодіння коштами [PERSON] з картки АТ КБ «ПриватБанк» третіми особами. Однак Банк вважаючи, що перекази коштів 30.06.2022 року з картки [PERSON] стали можливими через те, що відповідач розкрив конфіденційну інформацію (номер картки з датою її дії та кодом) третім особам, просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 56\~379,20 грн. та «заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625» в розмірі 3\~897,09 грн. При цьому відповідач вказує, що не повідомляв конфіденційні дані третім особам. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинний на дату здійснення спірних переказів, визначено, що електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ; держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Постанова), яка була чинна на дату проведення спірних переказів, держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для здійснення платіжних та інших операцій; користувач - фізична або юридична особа, якій надається послуга щодо виконання платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з зазначеною Постановою платіжний застосунок - програмне забезпечення, встановлене в технічному/мобільному пристрої, яке дає змогу держателю ініціювати платіжні або інші операції із використанням електронного платіжного засобу. Відповідач є власником рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» та користувачем електронного платіжного засобу. Як зазначено в письмових заявах відповідача, він користується платіжним засобом «Приват24», що дає змогу здійснювати операції із використанням електронного платіжного засобу. [PERSON] у письмових заявах стверджував, що в Приват24 без його відома було встановлено Google Pay. Разом з тим, доступ до Приват24 можливий лише після авторизації. Відповідно до Постанови авторизація - процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу. Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд доходить висновку, що грошові перекази 30.06.2022 року були здійснені з використання даних відповідача, які дозволяють здійснювати платіжні операції. При цьому заява [PERSON] до поліції, а також повідомлення Банку під час оформлення заявок на повернення коштів, переведених 30.06.2022 року, свідчать про те, що доступ до електронного платіжного засобу відповідача, що дозволило здійснити операції з переказу коштів на загальну суму 55\~000 грн., став можливим через дії відповідача, а саме перехід в месенджері «Телеграм» за сумнівним посиланням та введення конфіденційних даних. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 9 розділу 6 Положення № 705). Окрім того, Постановою встановлено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до Постанови негайно - найкоротший строк протягом дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення. Таким чином, відповідальність Банку за здійснення операцій за втраченим електронним засобом виникає лише з часу повідомлення Банку користувачем про таку втрату. До повідомлення відповідальність несе користувач. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомив Банк після вчинення переказів, після чого картки відповідача було заблоковано. Таким чином, платіжні операції, за якими з картки відповідача було переказано кредитні кошти на загальну суму 55\~000 грн., які неможливо провести без аутентифікації платника, були проведені через сприяння відповідача в розкритті даних, які дозволяють пройти таку аутентифкацію [PERSON] . Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного, з урахуванням того, що випискою з рахунку [PERSON] підтверджується використання кредитних коштів на суму 56\~379,20 грн., що не перевищує кредитний ліміт його картки, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 56\~379,20 грн. Також у позові Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 3\~897,09 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума заборгованості за відсотками розрахована позивачем, виходячи з процентної ставки в розмірі 40,8 відсотків. Суд зазначає, що у самій анкеті-заяві відсутня інформація про погодження сторонами умов щодо визначення базової процентної ставки за кредитом. Позивачем надано заяву про клієнта [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що вона підписана клієнтом 25.10.2021 року. Разом з тим, заява не містить підпису [PERSON] , не містить також інформації яким чином вона була підписана (електронним цифровим підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора чи іншим способом). У позиві Банк обґрунтування щодо дійсного підписання цієї заяви клієнтом не надає. При цьому відповідач у письмових заявах не визнає позов. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд у суду відсутні правові підстави для врахування зазначеної заяви як доказу. Позивачем надано витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» (а.с.34). Проте матеріали справи не містять підтвердження, що саме цей витяг з тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначених в цьому документі, який додано Банком до позову, розмірах і порядках нарахування. Таким чином, оскільки підписана відповідачем анкета-заява не містить погодження сторонами розміру процентної ставки, належних доказів погодження процентної ставки позивач не надав. відповідач заперечує щодо погодження з ним процентної ставки, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 3\~897,09 грн. відсутні. Отже, суд задовольняє позов частково. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2\~510,47 грн. (56\~379,20 грн. х 2 684 грн. : 60\~276,29 грн.). Враховуючи викладене,

Outcome: partial