Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. 19.03.2024 [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Янцеловський М.Ф., звернулася до суду з позовом до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власником 1/6 частини будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На початку 2024 року, маючи намір відчужити належну їй частку домоволодіння, при зверненні до нотаріуса дізналась про те, що на належне їй майно накладено арешт. На адвокатський запит від 04.03.2024 отримала відповідь про те, що на примусовому виконанні у відділі знаходилося виконавче провадження №16041580 від 24.11.2009 року з примусового виконання виконавчого листа Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.08.2009 №2-1001 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 13112,47 грн. 07.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з правом повторного пред`явлення, а матеріали виконавчого провадження знищені. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, ПАТ КБ «Надра» з 15.06.2015 перебуває в стадії припинення, винесено рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. Дані про юридичних осіб правонаступників ПАТ КБ «Надра» відсутні. Вказуючи на те, що позбавлена можливості виконати грошове зобов`язання, строки пред`явлення виконавчого листа до повторного виконання пропущено, а існування арешту перешкоджає вчиненню правочинів щодо нерухомого майна, просила звільнити належне їй майно з-під арешту. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Янцеловський М.Ф. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 19.03.2024. 20.03.2024 суд відкрив спрощене позовне провадження в справі, призначив судове засідання на 24.04.2024. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Позиція відповідача та третьої особи. Представник відповідача Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за довіреністю Юзвишена Н.А.. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/6 частини будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На примусовому виконанні у Шепетівському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходилося виконавче провадження №16041580 від 24.11.2009 року з примусового виконання виконавчого листа Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.08.2009 №2-1001 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 13112,47 грн. 03.06.2010 державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] , обтяження зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 07.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з правом повторного пред`явлення, а матеріали виконавчого провадження знищені. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, ПАТ КБ «Надра» з 15.06.2015 перебуває в стадії припинення, винесено рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. Дані про юридичних осіб правонаступників ПАТ КБ «Надра» відсутні. Встановлені обставини\~підтверджуються паспортом\~ [PERSON] ,\~колпією свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~ інформаційною\~довідкою з\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно\~№367841152\~від 29.02.2024,\~інформаційним листом\~Шепетівського відділу\~ДВС від\~11.03.2024,\~витягом з\~ЄДР юридичних\~осіб..\~ Норми права, які застосував суд. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 Цивільного процесуального кодексу України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. \~Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 цього Закону. Оцінка та мотиви суду. Дослідивши письмові\~докази у\~справі,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що арешт на майно позивачки накладений у зв`язку із примусовим виконанням виконавчою службою виконавчого листа про стягнення з позивачки заборгованості. 07.06.2012 року державним виконавцем виконавчий документ повернуто стягувачу з правом повторного пред`явлення, виконавче провадження закрито. З того часу на виконанні у відділі ДВС відсутні будь-які виконавчі документи у яких боржником є позивачка [PERSON] . Наявність арешту, що накладено на частину будинковолодіння позивача за відсутності зобов`язань суттєво обмежує права позивача, як власника на розпорядження майном, а тому право позивача підлягає захисту шляхом звільнення будинку та квартири з-під арешту. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно із положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду дає підстави для звільнення майна з-під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про звільнення будинку та квартири з-під арешту є підставою для зняття арешту та внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved