Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

03.02.2022 р. [PERSON] звернулася до Октябсрького районного суду м.Полтави із позовом до\~\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів, де просила суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] 6065,40 грн. у якості інфляційного нарахування на суму боргу (за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат на «усунення недоліків житлового будинку» 195976 грн.) за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за весь час прострочення боргу з 01.01.2021 року по 28.05.2021 року (у розмірі 98785,15грн.) на користь позивача [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] три проценти річних від простроченої суми боргу (за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування витрат на «усунення недоліків житлового будинку» 195976 грн.) за зведеним виконавчим провадження № 56481115 за весь час прострочення (з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року), що складає 1201,66 грн. на користь позивача [PERSON] . В обґрунтуванні вказувала, що Октябрським районним судом м. Полтави від 08 лютого 2018 року було видано виконавчий лист №554/1631/15-ц про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] (ВП №56456902 №56478604) заборгованості у розмірі 195976,00 грн. (Зведене виконавче провадження №56481115). Постановою апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2018 року залишено в силі. Відповідачі не виконували рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2018 року без поважних причин і умисно не сплачували на користь [PERSON] 195976 грн., постійно приховували доходи, майно, змінювали місце проживання, не з?являлися на виклики до державного виконавця. Небажання боржника добровільно виконувати свої грошові зобов?язання за рішенням суду підтверджують численні докази-документи з виконавчих проваджень ВП № 56456902 та ВП № 56478604 . Згідно інформації про виконавче провадження взятої з Автоматизованої системи виконавчого провадження більшість сплачених сум по боргу сплачувалися саме примусово. Лише після подачі позовної заяви і відкриття цивільного провадження (№554/2218/2021, позов подано у березні 2021 року) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів як інфляційного нарахування на суму боргу за час прострочення боргу з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року, а також стягнення з відповідачів солідарно трьох процентів річних від простроченої суми боргу, відповідачі значно прискорилися з погашенням існуючого боргу і за березень - травень 2021 року погасили частину існуючого боргу , а саме - 87371,96 грн., з існуючих 195976 грн. Тобто за три місяці погашено 87371,96 грн., що склади 44,5 % від суми боргу, а за три роки - 97190,85 грн., що складає 55,5 від суми боргу. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2021 року та постановою Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року на користь позивача стягнуто солідарно з відповідачів у якості інфляційного нарахування 27211,46 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за час прострочення (з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року), що складає 13615,18 грн. Тобто факт наявності порушення потяг за собою зобов?язання відповідачів на відшкодування інфляційних втрат та 3-х процентів річних, а також відсутності підстав для зменшення суми інфляційного нарахування та трьох процентів річних на користь [PERSON] . Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві № 49787 від 21.07.2021 з січня 2021 року по ВП №566456902 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 5239,82 грн., з [PERSON] стягнуто 93545,33 грн. Загальна сума яка стягнута з відповідачів на користь позивача складає 98785,15 грн. за період з 01.01.2021 по 28.05.2021року. Отже, період прострочення, а саме з 01.05.2018 року по 28.05.2021 року. Тому позивач вважає за можливе звернутися до суду з вимогою стягнути з відповідачів також солідарно інфляційні нарахування та три проценти річних від простроченої суми боргу за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за час прострочення, який не охоплений попереднім позовом, а саме - з 01.01.2021 року по 28.05.2021. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.01.2023 року зупинено провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач перебуває на військовій службі та призваний по мобілізації згідно Указу Президента України №69/2022 " Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 року. Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2023 року в частині зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів скасовано, справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позовних вимог просять відмовити. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень\~ст. 89 ЦПК України\~та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України).\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом при розгляді справи встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що Октябрським районним судом м. Полтави від 08 лютого 2018 року було видано виконавчий лист №554/1631/15-ц про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] (ВП №56456902, №56478604) заборгованості у розмірі 195976,00 грн. (Зведене виконавче провадження №56481115). Постановою апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2018 року рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2018 року залишено в силі. Відповідачі не виконували рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2018 року без поважних причин і умисно не сплачували на користь [PERSON] 195976 грн., постійно приховували доходи, майно, змінювали місце проживання, не з?являлися на виклики до державного виконавця. Небажання боржника добровільно виконувати свої грошові зобов?язання за рішенням суду підтверджують численні докази-документи з виконавчих проваджень ВП № 56456902 та ВП № 56478604 . Згідно інформації про виконавче провадження взятої з Автоматизованої системи виконавчого провадження більшість сплачених сум по боргу сплачувалися саме примусово. Лише після подачі позовної заяви і відкриття цивільного провадження (№554/2218/2021, позов подано у березні 2021 року) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів як інфляційного нарахування на суму боргу за чає прострочення боргу з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року, а також стягнення з відповідачів солідарно трьох процентів річних від простроченої суми боргу, відповідачі значно прискорилися з погашенням існуючого боргу і за березень - травень 2021 року погасили частину існуючого боргу , а саме - 87371,96 грн., з існуючих 195976 грн. Тобто за три місяці погашено 87371,96 грн., що склади 44,5 % від суми боргу, а за три роки - 97190,85 грн., що складає 55,5 від суми боргу. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2021 року та постановою Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року на користь позивача стягнуто солідарно з відповідачів у якості інфляційного нарахування 27211,46 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за час прострочення (з 01.05.2018 року по 31.12.2020 року), що складає 13615,18 грн. Тобто факт наявності порушення потяг за собою зобов?язання відповідачів на відшкодування інфляційних втрат та 3-х процентів річних, а також відсутності підстав для зменшення суми інфляційного нарахування та трьох процентів річних на користь [PERSON] . Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві № 49787 від 21.07.2021 з січня 2021 року по ВП №566456902 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 5239,82 грн., з [PERSON] стягнуто 93545,33 грн. Загальна сума яка стягнута з відповідачів на користь позивача складає 98785,15 грн. за період з 01.01.2021 по 28.05.2021року. Отже, період прострочення, а саме з 01.05.2018 року по 28.05.2021 року. Тому позивач вважає за можливе звернутися до суду з вимогою стягнути з відповідачів також солідарно інфляційні нарахування та три проценти річних від простроченої суми боргу за зведеним виконавчим провадженням № 56481115 за час прострочення, який не охоплений попереднім позовом, а саме - з 01.01.2021 року по 28.05.2021. Позивачем наданий суду розрахунок, згідно якого три проценти річних за вказаний період становить 1201,66 гривень, інфляційні нарахування 6065,40 гривень. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних нарахувань, а тому вважає, що вони підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007 року). Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, зробленого постановою Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Положення ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Після прийняття судом рішення про стягнення коштів, грошове зобов`язання боржника не припинилось, оскільки кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені ст. 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.526,599 ЦК України. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, згідно ст. 625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що на день постановлення рішення суду сума боргу відповідачами не сплачена, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved