Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

15 вересня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що 18 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за реєстровим №7513 про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» боргу за кредитним договором №1233/06-К16 від 14 вересня 2006 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», право вимоги за яким було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04 серпня 2020 року, якому, в свою чергу, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення прав вимоги №000123-а від 12 червня 2018 року. Оскаржуваним виконавчим написом пропонується стягнути зі [PERSON] на користь відповідача заборгованість за період з 11 червня 2018 року по 18 серпня 2020 року, що складається з: 13822.50 грн заборгованість за тілом кредиту; 11177,50 грн заборгованість за комісією; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості складає 25050,00 грн. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21 січня 2022 року відкрито виконавче провадження №68261883 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням встановленого законодавством порядку без документів. які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає, що виконавчий напис може вчинятися тільки на безспірну суму заборгованості, проте вказана сума заборгованості не є безспірною. Водночас, в оскаржуваному виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11 червня 2018 року по 18 серпня 2020 року включно. Оскільки кредит було надано на строк до 14 вересня 2009 року, що є кінцевим строком кредитування, то оскаржуваним виконавчим написом відповідач неправомірно та безпідставно стягує з позивача проценти за користування кредитом, які нараховані після вказаної дати. Також позивач вважає виконавчий напис вчиненим з пропуском строку позовної давності. Вчинивши виконавчий напис 18 серпня 2020 року, нотаріус не врахував, що кредит був наданий на строк до 14 вересня 2009 року, тобто з моменту виникнення права вимоги минуло більше десяти років. Вважаючи виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України, тому не підлягає виконанню, позивач просить виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 18 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №7513, визнати таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-6). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.12-13). Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (а.с. 14-16). 11 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. У даній заяві позивач визнає позовні вимоги [PERSON] в частині позовних вимог про визнання виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 18 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7513, про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у загальному розмірі 25050,00 грн, таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача 50 % судового збору (а.с. 69). Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Волосянка Романа Олексійовича про витребування доказів задоволено у повному обсязі. Витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» належним чином завірені копії наступних документів: кредитного договору № 1233/06-К16 від 14 вересня 2006 року; договору про відступлення прав вимоги № 000123а від 12 червня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арбімаркет» та Публічним акціонерним товариством «Фінанси та кредит»; договору про відступлення прав вимоги від 04 серпня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпромаркет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арбімаркет»; копію заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпромаркет» про вчинення виконавчого напису, а також копії інших документів, що подавалися вказаним товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису (а.с. 80-82). Ухвалою суду від 18 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті\~у відкритому судовому засіданні (а.с.110-112). Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Волосянко Р.О. у судове засідання не прибули, попередньо представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд про їх задоволення. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явився, надаючи до суду клопотання, просив про слухання справи за відсутності представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 серпня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7513, про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №1233/06-К16 від 14 вересня 2006 року за період з 11 червня 2018 року по 18 серпня 2020 року, що складається з: 13822.50 грн заборгованість за тілом кредиту; 11177,50 грн заборгованість за комісією; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості складає 25050,00 грн (а.с. 10, 26). 21 січня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68261883 з виконання виконавчого напису № 7513 про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 25050,00 грн (а.с. 11, 27). [PERSON] зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» з заявою про видачу належним чином засвідчених документів, а саме договору про відступлення прав вимоги від 04 серпня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арбімаркет», з усіма додатками та договору про відступлення прав вимоги № 000123-а від 12 червня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арбімаркет» та Публічним акціонерним товариством «Фінанси та кредит», з усіма додатками та доповненнями (а.с. 75-76). Згідно виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який проводиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 1233/06-К16 від 14 вересня 2006 року, загальна сума заборгованості по виконавчому напису № 7513, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, складає 25050,00 грн. Станом на 16 листопада 2023 року заборгованість за кредитним договором № 1233/06-К16 від 14 вересня 2006 року складає 55857,50 (а.с.99-100). 04 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Арбімаркет», Кредитором. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», Новим кредитором, укладений договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого Кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Кредитора до позичальників, зазначених у Додатку № 1 до цього договору (а.с.101-106). Відповідно до\~статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України\~\~22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований за\~\~№ 282/20595, зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису. Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, вчиняють виконавчі написи (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України\~\~22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого за\~\~№ 282/20595. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~України «Про\~нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї\~постанови\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (пункт 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 Переліку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню\~постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017\~року\~в\~\~справі\~\~№\~\~6-887цс17\~та\~постанові\~\~Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17 березня 2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно правових висновків, зазначених у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач під час розгляду справи не надав суду будь-яких доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису, а також підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань які необхідні для вчинення виконавчого напису. Як вказує позивач у позовній заяві та не спростовано стороною відповідача та третьою особою, у даному спорі серед документів, наданих відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був відсутній оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку. Також, як зазначає позивач та не спростовано іншими учасниками справи, у даному спорі відсутні докази про безспірність боргу. За таких обставин, суд приходить до переконання, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року), позивачем доведено порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача про визнання позову не суперечить фактичним обставинам у справі, закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини\~першої статті\~142\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з квитанції № 4714-2297-2093-1603 від 15 вересня 2023 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 1073,60 грн (а.с. 7). У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, решту суми понесеного судового збору суд покладає на відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 536,80 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статей 12, 13, 15, 16, 524 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved