Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 26.08.2011 по 28.12.2021 року він перебував у трудових відносинах з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", працюючи на в умовах впливу шкідливих факторів на організм. У зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці отримав хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пилотоксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С. Легенева недостатність другого-третього ступеня. 15.12.2023 встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 50%. За висновком МСЕК тепер йому протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, санаторно-курортне лікування та медикаментозне лікування. Зазначив, що відтепер він повинен постійно лікуватись, його постійно турбує задишка, біль у грудній клітині, загальна слабкість, підвищена втома, запаморочення, головний біль. Згідно умов праці за актом розслідування № 18 постійно відбувалися перевищення гранично допустимих норм праці у вигляді впливу хімічних речовин протягом 10 років 4 місяців. Моральну шкоду оцінив в розмірі 360\~000 грн., яку просить стягнути з відповідача, оскільки відчуває переживання за своє здоров`я, яке, не поліпшиться, пригнічення у зв`язку із таким станом здоров`я в молодому віці. Суму моральної шкоди буде направлено на покращене харчування та лікарські засоби. Вважає, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де він працював, тим самим порушивши\~ст.153 КЗпП України\~та\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійних захворювань. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, відзив не надав. Позов отримано 29.03.2024 згідно зворотного поштового повідомлення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Розглянувши матеріали позову, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлено наступне. Позивач працював з 26.08.2011 по 28.12.2021 у ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»» електрогазозварювальником бригада № 69 дільниці з ремонту устаткування хімічного розподілу. Вказаний факт підтверджено копією трудової книжки./а.с.9-12/ За час роботи позивач отримав хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пилотоксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С. Легенева недостатність другого-третього ступеня, що встановлено медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 13.07.2023 протокол № 752 (а.с.20-21) 15.12.2023 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 50%. Строк дії встановленої групи - до 10.11.2024 (а.с.7) За висновком МСЕК: протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря . Забезпечено медикаментозне лікування. (а.с.8) Вказаний факт підтверджено копією акту розслідування виникнення хронічного професійного захворювання. Згідно встановлених умов праці за актом розслідування № 18, постійно відбувалися перевищення гранично допустимих норм праці у вигляді впливу хімічних речовин протягом 10 років 4 місяців. /а с.5-6/ Внаслідок професійного захворювання позивач повинен постійно лікуватись, що підтверджується виписками (а.с.15,16,17,18, 22). Його постійно турбує задишка, біль у грудній клітині, загальна слабкість, підвищена втома, запаморочення, головний біль. Він постійно відчуває фізичні страждання та біль, має погане самопочуття. Відчуває психологічний дискомфорт. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Отже, між сторонами склалися трудові правовідносини, професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави для відшкодування моральної шкоди. Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України\~передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої\~статті 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 1\~статті 168 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 1\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. У відповідності до статті 4 Закону України\~Про охорону праці\~державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 у справі №210/3177/17. Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності 50% , призначення позивачу групи інвалідності ІІІ до 01.12.2024, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Також, суд враховує, що позивач на момент прийняття на роботу, враховуючи категорію підприємства, ознайомлювався з небезпечними і шкідливими умовами праці,\~\~правами на пільги та компенсацію за такі умови, оскільки ним самим в позові зазначено, що по його професії встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1 . Крім того, суд зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За вищевикладених обставин, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч ) грн., а в іншій частині відмовити. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial