Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду з зазначеною заявою. В обґрунтування зазначає, що [INFO] , у віці 58 років померла [PERSON] , яка на день своєї смерті проживала разом із [PERSON] по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 16.03.1998 року. У відповідності до довідки Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] та перебувала на утриманні померлої із 1981 року і до дня її смерті [INFO] . Згідно вказаної довідки, основним і постійним джерелом до існування була для [PERSON] допомога з боку [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0125968, виданого 21.07.1997 року, згідно розпорядження від Уманської районної державної адміністрації від 09.01.1997 року № 5, у відповідності до якого вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 7124381200:02:000:1501, що підтверджується інформацією Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 11.04.2024 року № Б-155/0-0.365-194/38-24 та витягом із Державного земельного кадастру від 15.04.2024 року. Звернувшись до державногонотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено спадкову справу за № 87/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.04.2024 року № 76594179. У процесі заведення спадкової справи нотаріусом було встановлено, що під час заведення спадкової справи, оформити та видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) неможливо у зв`язку із відсутністю у спадкоємця документів, які підтверджують її непрацездатність, перебування на утриманні спадкодавця та відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), у зв`язку із чим, заявнику необхідно встановити факт перебування на утримання спадкодавця на протязі не менше одного року до дня відкриття спадщини у відповідності до статті 531 ЦК УРСР 1963 року. У зв`язку із цим, постановою державного нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із вищевказаних підстав, що підтверджується постановою нотаріуса від 12.04.2024 року № 515/02-31. У відповідності до даних спадкової справи 87 за 2024 рік зазначено, що на підставі заяви [PERSON] від 12.04.2024 року про прийняття і видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої[INFO], було заведено спадкову справу № 87 за 2024 рік. За даними спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем, за результатами чого було встановлено, що спадкові договори, спадкові справи та заповіти на ім`я та від імені [PERSON] відсутні. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину чи претендують не неї відсутні. В результаті перевірки документів, постановою нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори від 12.04.2024 № 515/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують перебування на утриманні спадкодавцята у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Єдиною рідною та близькою людиною для померлої [PERSON] та, відповідно, єдиним спадкоємцем до майна померлої є заявник згідно матеріалів спадкової справи № 87 за 2024 рік. В судове засідання заявник та представник заявника не прибули, подано заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують в повному обсязі та просить задовольнити. Представник Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового процесу, на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. [INFO] , у віці 58 років померла [PERSON] , яка на день своєї смерті проживала разом із [PERSON] по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області від 16.03.1998 року. У відповідності до довідки, виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області від 11.04.2024 № 53 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] в [ADDRESS] , та перебувала на її утриманні. Підставою для видачі даної довідки слугували письмові свідчення сусідів [PERSON] та [PERSON] . За письмовими свідченнями гр. [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] (котра померла [INFO] ), у [ADDRESS] та перебувала на її утриманні з 1981 року і до дня її смерті: [INFO] . Основним і постійним джерелом засобів до існування була для [PERSON] допомога з боку [PERSON] За письмовими свідченнями гр. [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] (котра померла [INFO] ), у [ADDRESS] та перебувала на її утриманні з 1981 року і до дня її смерті: [INFO] . Основним і постійним джерелом засобів до існування була для [PERSON] допомога з боку [PERSON] . Вказані письмові свідчення засвідчені старостою Гереженівського старостинського округу Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області. У відповідності до довідки Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] та перебувала на утриманні померлої із 1981 року і до дня її смерті [INFO] . Згідно вказаної довідки, основним і постійним джерелом до існування була для [PERSON] допомога з боку [PERSON] . Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР). Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17 та від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт, про встановлення якого просить завник, вимоги не містять в собі спору про право цивільне, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved