Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 584981702 в сумі 39802,68 грн., заборгованість за кредитним договором № 3131523257/676494 в розмірі 16000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.02.2021 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 584981702. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28.11.2018 було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Додатковою угодою від 21.12.2020 за № 26 договір факторингу № 28/1118-01 викладений у новій редакції. Згідно реєстру боржників № 139 від 22.06.2021, до договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. 20.10.2022 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ "Таліон плюс" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Таліон плюс" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39802,68 грн., з яких: 10249 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29553,68 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 01.05.2021 [PERSON] уклав з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитний договір № 3131523257/676494, який підписаний електронним підписом позичальника. Всупереч умовам зазначеного кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором № 3131523257/676494 в розмірі 16000 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12000 грн. - заборгованість за відсотками. 16.02.2022 року між ТОВ "Кредитна установа «Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 16022022. У відповідності до умов договору факторингу "ФК "ЄАПБ" прийняла права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.01.2024 відкрито провадження\~у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. /а.с.62/. 31.01.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просив у позовних вимогах відмовити, з підстав викладених у відзиві. Зокрема представник зауважив, що позивачем не надано належних доказів укладання кредитних договорів та перерахування грошових коштів позивачу. /а.с. 77-80/. 09.02.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача підтримала позовні вимоги. /а.с.85-95/. 12.02.2024 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких представник відповідача підтримав заперечення, які були подані на адресу суду. /а.с.116-124/. Ухвалою від 12.02.2024 визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ". Ухвалою від 20.03.2024, задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" банківські документи, які пов`язані з виконанням [PERSON] кредитних договорів /а.с.210/. На виконання ухвали суду про витребування доказів, в квітні 2024, на адресу суду від ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" \~надійшли документи пов`язані з виконанням [PERSON] кредитних договорів та документів за договорами факторингу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що 22.02.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] в електронній формі укладено договір кредитної лінії № 584981702, предметом якого є надання кредитного ліміту на суму 10250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим договором. 28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, який додатковою угодою від 31.12.2020 був викладений у новій редакції. За твердженням позивача ТОВ "Таліон плюс", відповідно до вказаного договору факторингу, отримало право вимоги за кредитним договором № 584981702. /а.с.18-20/. 20.10.2022 року між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20102022, за яким ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" отримало право вимоги за кредитним договором № 584981702. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи правовідносини за кредитним договором № 584981702 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] виникли 22.02.2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, таким чином на час укладення договору факторингу у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було відсутнє право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 584981702 оскільки [PERSON] , на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. Згідно реєстру прав вимоги № 139 від 22.06.2021, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" підписали передачу права вимоги за кредитним договором № 584981702 укладеним з [PERSON] /а.с.10/. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512\~ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13". Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного суд вважає, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" не довело переходу до нього прав вимоги за договором факторингу від 20.10.2022 до відповідача за кредитним договором № 584981702, який укладений з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, оскільки ТОВ "Таліон Плюс" не мав права на відступлення права вимоги, яким він не володів. Згідно позовних вимог, 01.05.2021року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитний договір № 3131523257/676494, який підписаний електронним підписом позичальника. Всупереч умовам зазначеного кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, у зв`язку з чим за кредитним договором № 3131523257/676494 утворилась заборгованість в розмірі 16000 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12000 грн. - заборгованість за відсотками. 16.02.2022 року між ТОВ "Кредитна установа «Європейська кредитна група" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 16022022. У відповідності до умов договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла права вимоги до [PERSON] за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором. Судом встановлено, що 01.05.2023 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитний договір № 3131523257/676494, який підписаний електронним підписом позичальника. Відповідно до укладеного договору, [PERSON] отримав від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» позику у сумі 4000 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за кожен день у розмірі 2,5%. Кінцевий термін повернення позики - 30.05.2021 (а.с. 29). 16.02.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 16022022 у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 33-35). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу та розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16000 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16000 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 37). Відповідачем не надано доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких рахунків. Також не надано доказів не отримання одноразових ідентифікаторів. Таким чином заперечення представника відповідача спростовуються матеріалами справи. Відповідно до положень статей 5,15 Закону України "Про електронній документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 516\~ЦК\~України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по кредитному договору № 3131523257/676494. Встановлено, що ТОВ "ФК "ЄАПБ" має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного договору факторингу та вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу за договором позики в розмірі 4000 грн. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам, то дані вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» надало відповідачу позику строком на 30 днів, тому стягненню підлягають відсотки в розмірі 3000 грн. (4000х(2,5/100)х30), де 2,5 - процентна ставка за день; 30 кількість днів на які видано позику. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК\~України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 7000/55802,68 х100 = 12,54% або 336,57 гривні (2 684 х 12,54%). На підставі викладеного та

Outcome: partial