Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (далі ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 27.02.2018 по 20.02.2020 перебував у трудових стосунках з відповідачем та 20.02.2020 був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Оскільки при звільненні підприємство не провело з ним повний остаточний розрахунок, згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.12.2023 (справа № 226/2053/23) з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 74323 грн 96 коп. 09.02.2024 рішення суду в примусовому порядку виконано в повному обсязі. Як вбачається з квитанції № 330841 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, відповідачем було отримано його позовну заяву про стягнення заборгованості по заробітній платі 21.11.2023. Тому, посилаючись на ст.117 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.11.2023 по 09.02.2024, щостановить 58 робочих днів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно із яким вказав, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», та був звільнений з підприємства 20.02.2020 за власним бажанням. У день звільнення 20.02.2020 позивач не працював, знаходився в черговій відпустці. Стягнута з підприємства за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.12.2023 заборгованість по заробітній платі в розмірі 74323 грн 96 коп. повністю повернута позивачу 09.02.2024. Просить врахувати інтереси відповідача, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища і платоспроможності в умовах війни з російським агресором, та зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні, застосувавши принципи співмірності та пропорційності, що буде доцільним та справедливим, значно пом`якшить негативні наслідки загального спаду в економіці підприємства. Згідно із ухвалою суду від 08.04.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів щодо розміру середньоденного заробітку позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 27.02.2018 по 20.02.2020 знаходився у трудових стосунках з відповідачем, працюючи гірничим підземним, гірничим робітником очисного вибою з повним підземним робочим днем у шахті, та був звільнений з підприємства 20.02.2020 згідно із ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача. У день звільнення [PERSON] не працював, знаходився в черговій відпустці, що підтверджується довідкою відповідача з ВКТО від 23.04.2024. Відповідно до рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.12.2023 (справа № 226/2053/23, провадження № 2/226/582/2023) з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 74323 грн 96 коп. (після утримання обов`язкових податків та зборів). Виплата стягнутих за рішенням суду від 18.12.2023 сум здійснена у примусовому порядку 09.02.2024. Ця обставина сторонами не оспорюється. Відповідно до довідки ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» від 23.04.2024 середньоденна заробітна плата [PERSON] , яка розрахована згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 за два останні місяці роботи перед звільненням, складає 990 грн 70 коп. Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Оскільки остаточний розрахунок з позивачем на час звільнення не було проведено, а було здійснено 09.02.2024 лише після пред`явлення вимоги в судовому порядку, підприємство має відповідати перед позивачем згідно із ст.117 КЗпП України. Позивач у день звільнення 20.02.2020 не працював. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Факт і дату пред`явлення вимоги про розрахунок [PERSON] прив`язує до дати доставлення позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС - ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», а саме 21.11.2023, що підтверджується квитанцією № 330841 про доставку документів до Електронного кабінету відповідача. Отже час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з дати отримання відповідачем копії позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі. До такого висновку суд прийшов з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.01.2020 по справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18), яку суд згідно із ч.4 ст.263 ЦПК враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Як зазначено в цьому рішенні, час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Висовуючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач зазначає період затримки з 22.11.2023 (наступний день після пред`явлення вимоги) до 09.02.2024 (день повного розрахунку). Цей період ґрунтується на законі та на сталій судовій практиці. Таким чином позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.11.2023 до 09.02.2024 в сумі 57460 грн 60 коп., виходячи із розрахунку: 58 робочих днів х 990 грн 70 коп. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (74323 грн 96 коп.), який розрахований з урахуванням вже утриманих податку та інших обов`язкових платежів; період затримки виплати такої заборгованості (понад три роки), суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 57460 грн 60 коп., яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було би передбачити. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3028 грн з 1 січня 2024 року. Отже мінімальний розмір ставки судового збору становить 1211 грн 20 коп. (3028 грн х 0,4). Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. У грошовому виразі це становить 968 грн 96 коп. (3028 грн х 0,4 х 0,8). Позивачем при зверненні до суду через підсистему «Електронний суд» сплачено судовий збір в сумі 968 грн 96 коп. Цю суму в силу ст.141 ЦПК України слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст.47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved