Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.12.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком . Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1731. За час перебування у шлюбі у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися з ряду підстав, що унеможливили подальше проживання сторін однією сім`єю, подружжям було прийнято спільне рішення про розлучення. Внаслідок чого, 11.07.2017 року Приморським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (справа №522/8189/17). Після розлучення спільний син сторін деякий час проживав разом із матір`ю, проте протягом останнього року дитина постійно проживає разом із батьком. Як зазначено в позові , на даний час між сторонами є ряд суперечностей щодо місця проживання дитини, у зв`язку із чим [PERSON] був вимушений звернутись до Приморського районного суду м.Одеси із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 07.12.2023 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 25.12.2023 року відкрито провадження по справі в порядку\~спрощеного\~позовного\~провадження з викликом сторін , розгляд справи призначено на 07.02.2024 року. Ухвалою суду від 07.02.2024 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [INFO] . 08.03.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адв. [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів, а саме характеристики [PERSON] , довідки про доходи від 08.01.2024 р., письмових пояснень від 01.03.2024 р., витягу про відсутність судимості (а.с.67-76). Ухвалою суду від 28.03.2024 року клопотання представника позивача\~ [PERSON] \~ адв.\~ [PERSON] \~про виклик\~свідка задоволено. Здійснено виклик свідка [PERSON] , [INFO] . 17.04.2024 року від представника позивача адв. [PERSON] надійшов висновок №026340 Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.95-100). У судове засідання 01.05.2024 року з`явились: позивач та його представник адв. [PERSON] , свідок [PERSON] . Відповідач [PERSON] та третя особа в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суду не повідомили. На адресу суду повернулись поштові конверти із відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с.66), судові повістки треті особі отримали, про що повернулось рекомендоване поштове повідомлення (а.с.65), а також в матеріалах справи наявні довідки про отримання судових повісток електронною поштою. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, допитавши свідка та заслухавши позивача, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] народився [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №8977, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.07.2017 року (справа №522/8189/17-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.20). Позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.15). Відповідно до довідки вих.№1 від 08.01.2024 року ФОП « [PERSON] » за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року задекларував підприємницький дохід у розмірі 1\~350\~000 грн. (а.с.73). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.11.2023 року у власності [PERSON] перебуває трикімнатна квартира загальної площі 118,6 кв.м.за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом711пр-105-2219 та витягом № 34298425 від 29.05.2012 про державну реєстрацію прав на підставі договору дарування від 16.05.2012 року (а.с.11-14, 18-19,29-31). [PERSON] , [INFO] , навчається в початковій школі Парус , що підтверджується довідкою ТОВ ПОЧАТКОВА ШКОЛА ПАРУС №31 від 28.11.2023 року, договором з батьками та ТОВ ПОЧАТКОВА ШКОЛА ПАРУС за 2023-2024 навчальний рік, квитанцією до прибуткового касового ордера №15 від 28.11.2023 року ,якою [PERSON] сплатив за навчання дитини за період з 01.12.2023 року по 01.03.2024 року суму у розмірі 32\~400 грн. (а.с.22-28). Відповідно до характеристики учня 1-А класу початкової школи «ПАРУС» [PERSON] , [INFO] , зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний здобувач освіти. Програмований матеріал засвоїв на високому рівні. Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, приводить та забирає учня зі школи, цікавиться його навчанням та поведінкою, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори (а.с.72). [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в психіатра та нарколога також не перебував, що підтверджується довідкою з КНП «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» ООР від 30.11.2023 року №0689 та Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (а.с.16,74). У\~статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України\~є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 7\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У\~ст. 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За ч.ч. 1, 2\~статті 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч. 1\~ст. 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вимоги\~ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини,\~ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2\~ст. 161 СК України. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем зазначено суду, що після розлучення спільний син сторін [PERSON] деякий час проживав разом із матір`ю, проте протягом останнього року дитина постійно проживає разом із батьком. Позивач зазначив , що відповідачка не заперечує проти того, щоб дитина проживала з батьком. Проте, позивач не\~зміг чітко\~ пояснити\~суду мету\~свого звернення\~до суду\~та саме\~якими діями\~відподачки порушені\~його права,\~ враховуючи , що відповідачка фактично визнала його вимоги та не заперечує проти проживання дитини з батьком . Згідно із частинами 4, 5\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку№ 026340 органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/554/1 від 17.04.2024 слідує, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . При цьому органом опіки та піклування зазначено, що [PERSON] в телефонній розмові повідомила спеціалісту Служби у справах дітей ОМР, що на даний час вона проживає в Швейцарії, тому вона не заперечує проти визначення місця проживання її малолітнього сина [PERSON] з батьком (а.с.97-100). Верховний Суд у постановах, зокрема від 15.06.2020 у справі № 588/1311/17 та від 30.06.2021 у справі № 916/1142/20 зазначив, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які підлягають встановленню. Згідно з ч. 6\~статтею 19 СК України\~суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У даному випадку суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, оскільки дитина хоч тимчасово і проживає разом із батьком, однак в силу свого віку (вісім повних років), роз`єднання їх у такому віці може негативно вплинути на його психологічний стан. Водночас суд враховує, що на території України діє воєнний стан, тому перебування малолітньої дитини разом із матір`ю за кордом на даний час є більш безпечним, ніж перебування разом із батьком на території України. За таких обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність проживання малолітньої дитини разом із батьком, та з огляду на викладене, враховуючи якнайкращі інтереси малолітньої дитини, не вбачає правових підстав для задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed