Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

02.02.2024 р. [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ріпкинської територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, у якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації на частку кожному земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер 7424481500:06:001:0140, що розташована на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (Голубицький старостинський округ), в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , дружина [PERSON] та мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номер 7424481500:06:001:0140, що розташована на території Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (Голубицький старостинський округ). За заявою позивачів Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 155/2021. Проте, державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Ріпкинської державної нотаріальної контори Підгайною О. І. було відмовлено позивачам у видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номер 7424481500:06:001:0140 після смерті [PERSON] з тієї причини, що рішення Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 21.12.2021 р., яким дану земельну ділянку передано у власність [PERSON] , було прийнято після смерті спадкодавиці, що свідчить про те, що спадкодавиця за життя не завершила процедури приватизації та не набула права власності на зазначену земельну ділянку відповідно до ст. 125 ЗК України, тому дана земельна ділянка не може бути включена до складу спадкового майна. З метою завершення приватизації зазначеної ділянки, а саме реєстрації права власності на дану земельну ділянку, позивачі, звернулися до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Ріпкинської селищної ради Чернігівського району, проте їм було відмовлено у здійсненні державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Підставою для відмови стало те, що право на завершення процедури приватизації та реєстрації речових прав на своє ім`я спадкоємцем не врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позивачам запропонували звернутись до суду із позовом про визнання за ними права на завершення процедури приватизації земельної ділянки на своє ім`я. Справу передано головуючому судді 02.02.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.02.2024 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 06.03.2024 р. 16.02.2024 р. від відповідача за вх. № 601/24 надійшла заява розгляд справи без участі представника відповідача із зазначенням, що у питанні позовних вимог відповідач покладається на розсуд суду. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.03.2024 р. закрито підготовче провадження та признвчено справу до судового розгляду по суті на 04.04.2024 р. 04.04.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 19.04.2024 р. від відповідача за вх. № 1452/24 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача із зазначенням, що стосовно задоволених позовних вимог не заперечують. 23.04.2024 р. від представника позивачів за вх. № 1482/24 надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивачів. 23.04.2024 р. від позивачів за вх. № 1483/24, № 1484/24 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, зважає на таке. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 22). [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 19.07.1997 р. (а. с. 32) [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.1998 р. (а. с. 33) Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли, що підтверджується відкритою спадковою справою № 155/2021 у Ріпкинській районній державній нотаріальній конторі, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.10.2021 р. № 66962942 та свідоцтвами про право на спадщину за законом № 312, № 313, № 314, № 315 від 06.12.2023 р. (а. с. 23, 24-31) Як вбачається із заяви від 11.10.2019 р. [PERSON] звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з метою набуття права власності на земельну ділянку із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. (а. с. 34) Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області наказом № 25-8890/14-19-сг від 08.11.2019 р. було надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (зараз Голубицький старостинський округ Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області), орієнтовним розміром 2,00 га, з цільовим призначення - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (а. с. 35) Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.04.2020 р. НВ-7417316362020 на підставі наказу на замовлення [PERSON] було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зареєстровано земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7424481500:06:001:0140 в Державному земельному кадастрі. (а. с. 36-38) З 27.05.2021 р. у зв`язку з набранням чинності п. 24 розділу X «Перехідні положення» ЗК України повноваження стосовно затвердження проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок перейшли віл органів Держгеокадастру до органів місцевого самоврядування. Оскільки до 27.05.2021 р. виготовлений за замовлення [PERSON] проект землеустрою щодо відведенні земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 7424481500:06:001:0140 у власність ще не було затверджено, то вона подала його на затвердження до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Після завершення передані земель територіальним громадам Ріпкинською селищною радою 21.12.2021 р. було прийнято рішення «Про передачу у власність земельних ділянок дія будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), будівництва індивідуальних гаражів, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва фізичним та юридичним особам» та затверджено вищезазначений проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2.0000 з кадастровим номером 7424481500:06:001:0140 для ведення особистого селянського господарства. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 13 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що підставою для державної реєстрації прав є рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність. Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-IX підпунктом 51 пункту 4 розділу I наведеного Закону пункт 6 частини 2 статті 186 Земельного Кодексу було викладено в наступній редакції: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Отже, станом на 27.05.2021 року - день набрання чинності Законом України №1423-IX від 28.04.2021, повноваження щодо розпорядження такою земельною ділянкою, і, відповідно, на затвердження проекту землеустрою вказаної земельної ділянки автоматично перейшло відповідачу з 27.05.2021 р. Разом із тим, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] на підставі рішення Ріпкинської селищної ради «Про передачу у власність земельних ділянок дія будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), будівництва індивідуальних гаражів, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва фізичним та юридичним особам» отримала земельну ділянку площею 2,0000 з кадастровим номером 7424481500:06:001:0140 для ведення особистого селянського господарства. Також було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до законодавства України, проте не завершив її у зв`язку зі смертю, а тому право на завершення приватизації мають його спадкоємці. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельну ділянку у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , яка за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, то вважається, що позивачі набули права на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. З огляду на викладене вище, суд надходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved