Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

30.04.2024 до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті, заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якій заявниця просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Єнакієве, Донецька область, Україна. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Верби, Козельського району, Калузької області, яка померла [INFO] у м. Єнакієве, Донецької області. Причина смерті є атеросклеротичний кардеосклероз. Встановлення факту смерті її матері необхідно для проведення державної реєстрації смерті у встановленому законом порядку, оформлення спадщини, пенсії та інших виплат. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.04.2024 відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. [PERSON] прохала заяву задовольнити, розглянути справу за її відсутності, про що зазначила у письмовій заяві. Представник заінтересованої особи Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи. Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~вивчивши матеріали\~справита всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.04). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 11.04.1981 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції зареєструвала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.05). Таким чином заявниця [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , отже для заявника встановлення факту смерті матері має юридичне значення. За твердженням заявниці [INFO] у місті Єнакієве Донецької області померла її мати [PERSON] , [INFO] . На підтвердження даного факту заявницею суду надано довідку про причину смерті [PERSON] № 106/у № 288 від 24.02.2024, відповідно до якої [PERSON] померла [INFO] внаслідок атеросклеротичного кардеосклерозу, а також копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого [INFO] у м. Єнакієве померла [PERSON] (а.с.02-03). З копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 25.03.2003 Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мала реєстрацію місця проживання: [ADDRESS] (а.с.06). Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4\~ЦПК України завданням\~цивільного судочинства\~є справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відносини,\~пов`язані\~з проведенням\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~внесенням до\~актових записів\~цивільного стану\~змін,\~їх поновленням\~і анулюванням,\~засади діяльності\~органів державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Cуд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» в м. Єнакієве Донецької області органи державної влади свої повноваження тимчасово не здійснюють. Відповідно до Указу Президента України від 07.02.2019 № 32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» м. Єнакієве Донецької області є тимчасово окупованою територією. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в таких випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Факт, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті її матері є підставою для державної реєстрації смерті та не суперечить вимогам законодавства і відповідає законним інтересам заявника. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст.\~317\~ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved