Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] з участю третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та призначення його опікуном. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, [PERSON] є його колишнім шваґром та колишнім чоловіком його покійної рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Від шлюбу у них народилася дочка, [PERSON] [INFO] . На даний час відповідач вдруге одружився з [PERSON] . У шлюбі у них народилася [PERSON] [INFO] . Крім того в його дружини від попередніх шлюбів є дві дитини, які проживають разом з ними. Фактично після смерті його рідної сестри, його племінниця [PERSON] проживає разом з ним за адресою у [ADDRESS] . Він займається її вихованням та утримує її. За час навчання [PERSON] , відповідач навчальний заклад не відвідував, а також не цікавиться успіхами дитини. Зазначив, що на даний час він одружений з [PERSON] з 13.10.2023 року. Вважає, що відповідач, належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчанням та не спілкується з нею в обсязі, необхідного для ї нормального самоусвідомлення, а відтак просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON] . Оскільки він є фактично єдиною особою, яка доглядає і утримує дитину просить призначити його опікуном щодо дитини [PERSON] та стягувати з відповідача на його користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму починаючи з дня пред`явлення і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 22.12.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 21.03.2024 р. представником позивача [PERSON] подано заяву про залишення без розгляду однієї з позовних вимог, щодо призначення [PERSON] опікуном над неповнолітньою [PERSON] . Ухвалою від 21.03.2024р. вказану позовну вимогу залишено без розгляду. 21.03.2024 року ухвалою Сокальського районного суду Львівської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили такий задовольнити. Позивач додатково пояснив суду, що на даний час є одруженим з [PERSON] . Від першого шлюбу у його дружини є син, який проживає разом з нею, так як в квартирі, де мешкає він, площа квартири є малою і проживати їм разом є тяжко. Разом з тим повідомив, що був призваний до лав ЗСУ і зараз перебуває у відпустці і що наступного місяця знов буде призваний на військову службу. Матеріальну допомогу його племінниці надає його рідна сестра у сумі 2000 грн. щомісячно, проте коштів не вистачає на її утримання, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої племінниці [PERSON] . Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду нотаріально завірену заяву, в якій він не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] . Розгляд справи просив здійснювати без його участі. Орган опіки та піклування направив до суду висновок від 20 лютого 2024 року, в якому висловив свою позицію з приводу предмету спору, та вказав про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , відносно його дочки [PERSON] . Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] встановлено що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, [INFO] померла [PERSON] . В матеріалах даної справи місяться свідоцтва про народження [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 22.10.2023 р. Згідно акту №6051/07 від 07.12.2023 р. виданого КП «Червонограджитлокомунсервіс» Червоноградського району Львівської області встановлено, що за адресою [ADDRESS] проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON] на момент складання акту. В матеріалах справи міститься відповідь на запит адвоката від 03.11. 2023 року, про участь батька учениці 8 класу [PERSON] у шкільному житті дитини, згідно якої - батько, [PERSON] навчальний заклад, де навчається його дочка не відвідує, а також не цікавиться шкільним життям та успіхами [PERSON] . Згідно довідки виданої Відділом обслуговування громадян №5 управління обслуговування громадян ГУ ПФ України на ім.»я [PERSON] , який є зареєстрованим у с. Стаївка, Червоноградського району Львівської області встановлено, що він перебуває на обліку і отримує страхові виплати.. Так, за період з червня 2023 року по листопад 2023 року отримав дохід у сумі 76496,46 грн. Згідно довідки виданої Відділом обслуговування громадян №5 управління обслуговування громадян ГУ ПФ України пенсіонеру [PERSON] , що він дійсно перебуває на обліку в Сокальському об`єднаному управління ПФУ у Львівській області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.07.2023 р. по 31.12.2023 р. складає 45178,32 коп. В матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява, яка є зареєстрована в реєстрі за № 2135 [PERSON] , згідно, якої він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 28 від 20.02.2024 р., визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник повідомили, що у заслухані у судовому засіданні неповнолітньої [PERSON] , відсутня потреба. Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо визнання відповідачем позову про позбавлення його батьківських прав відносно його дочки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Визнання батьком позову про позбавлення його батьківських прав не може бути єдиною підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини, та в цьому випадку порушує права та інтереси малолітньої дитини. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком, зробленим КЦС ВС у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 214/5134/22 До аналогічного висновку прийшов КЦС ВС в своїй постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, згідно якої, заява відповідача, в якій вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнала позов про позбавлення її батьківських прав, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства й не відповідає інтересам дитини. Саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Вказаний висновок суду узгоджується з висновком, висловленим в постанові. Відтак, подана до суду заява від відповідача [PERSON] , не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог, та досліджується судом в сукупності з іншими даними, які містяться в матеріалах справи. Також, суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що відповідач спілкується з дитиною неохоче, нерегулярно, та з великими проміжками часу, оскільки матеріали справи не містять доказів, що таке трапляється не в силу об`єктивних обставин: зайнятості на роботі, проживання в іншому районі, стан здоров`я чи інші об`єктивні ситуації зі сторони відповідача. Більше того, суд вважає звернути увагу позивача на положення частин 2,3 СК України, згідно яких, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З дослідженого в судовому засіданні висновку вбачається про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої дочки, так як він не виконує свої батьківські обов`язки. Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до положень ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що зазначений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, який складений на одному аркуші, та містить лише норми Закону, не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідача та чи відповідає позбавлення батьківських прав інтересам дитини, ґрунтується фактично на доводах позивача та наданих ним документах, які об`єктивно не можуть бути належними доказами для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відтак на підставі вищенаведеного суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Щодо посилання позивача на позицію Верховного суду, в постанові від 26 січня 2022 року, по справі № 203/3505/19, то у вказаній постанові також зазначено, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання,підготовку до самостійного життя, незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом. Лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання, недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідного для нормального самоусвідомлення, ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав». Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів про наявність обставин, які б свідчили про умисне ухилення [PERSON] , своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки [PERSON] . Однак, суд вважає за необхідне наголосити відповідачу, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому відповідачу необхідно у повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки у випадку ухилення ним від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини в майбутньому він все ще може бути позбавлена батьківських прав. Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача у користь позивача аліментів в розмірі 1\\4 частини заробітку на утримання дочки відповідача [PERSON] , [INFO] до її повноліття, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу вищезазначених положень чинного законодавства вбачається, що звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини має право, зокрема законний представник дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що суду не наданого жодного належного доказу на підтвердження того, що позивач є законним представником [PERSON] , [INFO] , а також повноважень останнього на її представництво, крім того, суду не наведено жодного доказу щодо ухилення батька неповнолітньої щодо ухилення від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, який не є законним представником [PERSON] , [INFO] , аліментів на її утримання, а тому вважає доцільним відмовити у задоволенні даної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed