Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в особі його представника Кожухівського Я.І. звернулося до Коломацького районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором, укладеним між його сторонами 29 листопада 2021 року, у розмірі 40481 гривня 97 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 8998 гривень 20 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 31483 гривні 77 копійок. В обґрунтування заявлених вимог позивач в особі його представника [PERSON] , діючого на підставі відповідної довіреності, зазначив, що 29 листопада 2021\~року між\~Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» (первісний кредитор) \~та [PERSON] в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» \~укладений кредитний\~договір за\~№2636817,\~який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, представник позивача у позові вказав, що підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», розміщених на веб-сайті товариства, і, прийнявши умови кредитного договору, підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил, які у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) для укладання договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Також, діючи від імені та в інтересах позивача, представник [PERSON] у позовній заяві зазначив, що 11 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2636817, укладеного між його сторонами 29 листопада 2021 року, на загальну суму 40481 гривня 97 копійок, що складається із заборгованості: 1) за основною сумою боргу в розмірі 8998 гривень 20 копійок; 2) за відсотками в сумі 31483 гривні 77 копійок. І, як запевнив позивач в особі його представника, всупереч умовам договору позики відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, після відступлення первісним кредитором права грошової вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої в нього заборгованості ні на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а ні на рахунки первісного кредитора, внаслідок чого у нього існує заборгованість перед позивачем у розмірі 40481 гривня 97 копійок, що й послугувало підставою для звернення останнім до суду із позовом. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 07 березня 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. 07 квітня 2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Павлюком І.О. шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, не заперечуючи факт укладання 29 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] кредитного договору за №2636817, зазначив, що вважає позов безпідставним та необґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що: 1) відповідач [PERSON] є ветераном військової служби та інвалідом війни, учасником бойових дій, а тому з врахуванням гарантій, закріплених у п. 15 ч.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на особливий період та час дії правового режиму воєнного стану штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед фінансовими установами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються та не підлягають стягненню; 2) позивачем не надано пояснень з приводу сум заборгованості за кредитним договором, не представлено належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, який би узгоджувався з матеріалами справи і умовами кредитного договору, не надано первинного бухгалтерського документа на підтвердження перерахування позивачем та отримання відповідачем кредитних грошових коштів за кредитним договором, а також на підтвердження наявності та розміру заборгованості позивачем не подано виписки по рахунку відповідача; 3) позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами понесення ним витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514 гривень 00 копійок. Окремо представник відповідача у відзиві акцентував увагу на тому, що на відміну від розміру процентів за користування кредитом, розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, і для цього, на його думку, у суду існують підстави, позаяк на утриманні відповідача перебуває троє малолітніх дітей, він мобілізований до лав Збройних сил України, є інвалідом війни (ІІ група), ветераном військової служби, учасником бойових дій та має ряд службових відзнак і державних нагород. Не погодившись із запереченнями представника відповідача на позов, викладеними ним у відзиві, представник позивача [PERSON] , діючи на підставі довіреності від імені та в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», шляхом формування 09 квітня 2024 року відповідного документа в системі «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, де виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Так, відхиляючи заперечення представника відповідача, які стосуються ненадання позивачем первинного бухгалтерського документа на підтвердження перерахування позивачем та отримання відповідачем кредитних грошових коштів за кредитним договором, представник позивача зазначила, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначаються Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , у статті 9 якого визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Крім того, представник позивача зазначила, що неістотні недоліки в документах, які містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Також,\~представник позивача\~у відповіді\~на відзив\~акцентувала увагу\~на тому,\~що розрахунки\~у сфері\~електронної комерції\~можуть здійснюватися\~з використанням\~платіжних інструментів,\~електронних грошей,\~шляхом переказу\~коштів або\~оплати готівкою\~з дотриманням\~вимог законодавства\~щодо оформлення\~готівкових та\~безготівкових розрахунків,\~а також\~в інший\~спосіб,\~передбачений чинним\~законодавством України,\~що регулює\~надання платіжних\~послуг,\~ і,\~ оскільки\~кредит за\~кредитним договором\~було видано\~на платіжну\~картку позичальника,\~то всі\~правовідносини між\~позичальником,\~кредитором та\~банком-еквайром\~регулюються Законом\~України «Про\~платіжні послуги»\~та Постановою\~НБУ за\~№164\~від 29\~липня 2022\~року «Про\~затвердження Положення\~про порядок\~емісії та\~еквайрингу платіжних\~інструментів»,\~а отже\~документи за\~операціями з\~використанням платіжних\~інструментів мають\~статус первинного\~документа та\~можуть бути\~використані під\~час урегулювання\~спірних питань,\~з огляду\~на що\~на підтвердження\~факту отримання\~відповідачем кредитних\~коштів за\~кредитним договором,\~наявності відповідної\~заборгованості за\~ним,\~а також\~з метою\~ґрунтовного,\~повного та\~об`єктивного вирішення\~справи представник\~позивача просила\~суд долучити\~до матеріалів\~справи детальний\~розрахунок заборгованості\~за кредитним\~договором за\~№2636817,\~укладеним 29 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] (в якому зазначена дата видачі кредитних коштів та період нарахування відповідних відсотків, згідно умов кредитного договору), а також інформаційну довідку за №1-2902 від 29 лютого 2024 року на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором. Крім того, представником позивача викладені пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень щодо можливості зменшення судом розміру процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також мотиви відхилення цих заперечень. Так,\~представник позивача\~зазначила,\~що відповідно до умов укладеного між відповідачем і первісним кредитором договору нарахування відсотків здійснювалося виключно за кожен день користування кредитом, а не у якості не передбаченої умовами договору відповідальності за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно статті 625 ЦК України. Відхиляючи заперечення представника відповідача щодо незаконності нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, представник позивача [PERSON] у поданій до суду відповіді на відзив зазначила, що такі доводи представника відповідача адвоката Павлюка І.О., викладені ним у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, позаяк відповідач [PERSON] , маючи право на пільги, передбачені п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не повідомив про це первісного кредитора та не надав останньому документів, що підтверджують його право на такі пільги, що, на думку представника позивача, не дає підстав для застосування до спірних правовідносин положень п. 15 ч.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 12 квітня 2024 року шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] адвокатом Павлюком І.О. до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник позивача виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником позивача у відповіді на відзив пояснень, міркувань, а також мотиви їх відхилення. Так, представник відповідача, в черговий раз акцентував увагу суду на тому, що: 1) відповідач [PERSON] є ветераном військової служби та інвалідом війни, учасником бойових дій, а положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні», який набув чинності 19 серпня 2022 року, забороняють кредитодавцям або колекторським компаніям у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та протягом 90 днів після дня його припинення взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем, який повідомив про свою належність до однієї із захищених категорій; 2) позивачем не здійснювалися будь-які дії, спрямовані на врегулювання спору в позасудовому порядку, відповідач не повідомлявся про відступлення права вимоги за кредитним договором, що позбавило його можливості повідомити позивача про наявність у нього вказаних вище пільг. Окремо, посилаючись на приписи, закріплені у п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», представник відповідача зазначив, що, на його думку, існують підстави для зменшення суми компенсації за невиконання відповідачем умов договору, позаяк позивачем заявлено непропорційно велику суму такої компенсації. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому у поданій до суду 21 лютого 2024 року письмовій заяві за вх. №281/01-51/24 (а.с. 1-3), а також у поданій до суду 09 квітня 2024 року відповіді на відзив за вх.ЕС№578/01-51/24 (а.с. 98-120) останній просив суд розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 127). Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Будучи належним чином повідомленим про дата, час та місце судового розгляду справи представник відповідача адвокат Павлюк І.О. у судове засідання не з`явився, при цьому у відзиві (а.с. 65-71) просив суд розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, викладених у відповідних заявах, об`єктивно, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає наступне. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 29 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, яка є програмним комплексом, що включає веб-сайт, облікову та реєструючу систему товариства та використовується ним, в тому числі, але не виключно, для укладення договорів про надання кредитів фізичним особам, доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток, укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2636817, відповідно до умов якого: ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит у розмірі 9000 гривень 00 копійок; строк кредитування - 360 днів; знижена процентна ставка 0,01% в день; стандартна процентна ставка 1,99 % в день (а.с. 5-11). Вказаний кредитний\~договір укладений\~між його\~сторонами в\~письмовій формі\~у вигляді\~електронного документу,\~і підписаний\~відповідачем за\~допомогою електронного\~підпису одноразового\~ідентифікатора відповідно\~до Закону\~України «Про\~електронну комерцію», що вказано у п. 1.1 вказаного договору. Згідно пункту 1.2 на умовах, встановлених договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» взяло на себе зобов`язання надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. У пункті 2.1 договору його сторони дійшли згоди, що надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Пунктами 2.4 та 2.5 укладеного договору передбачено, що кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального) розміру за реквізитами, згідно з п.2.1 договору, і кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Крім того, сторони дійшли згоди, закріпивши у пункт 3.1. договору п, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.4.1 укладеної угоди її сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно із графіком платежів, крім випадку визначеного в п.4.3 договору. Згідно умови, погодженої сторонами та закріпленої ними у п.5.1.3 договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Згідно п.5.4.1 договору Клієнт взяв на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Пунктами 9.3 та 9.12 договору передбачено, що він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і припиняється в день повного повернення клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому всі підписані сторонами додатки до договору є його невід`ємною частиною. Відповідним додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту за №2636817 від 29 листопада 2021 року, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, обчислено загальну вартість кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за вказаним договором про споживчий кредит, яка складає 6961,93%, а загальна вартість кредиту складає 68130 гривень 00 копійок (а.с. 12). У підписаному відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора 29 листопада 2021 року паспорті споживчого кредиту визначені основні умови кредитування, відображена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту (а.с. 13-14). На\~підставі договору\~факторингу\~за №11082023,\~укладеного 11\~серпня 2023\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» і\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З\~ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ»,\~\~ ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників (а.с. 15-18). Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу №11082023 від 11 серпня 2023 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2636817 на загальну суму 40481 гривня 97 копійок, із який сума за основною сумою боргу склала 8998 гривень 20 копійок, а 31483 гривні 77 копійок сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). Згідно поданого до суду ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» розрахунку заборгованості за кредитним договором №2636817, укладеного 29 листопада 2021 року, заборгованість [PERSON] за цим кредитним договором станом на 31 січня 2024 року склала 40481 гривня 97 копійок, з яких основна сума боргу - 8998 гривень 20 копійок, а заборгованість за відсотками - 31483 гривні 77 копійок (а.с. 20). Крім того, із деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором №2636817\~ від 29 листопада 2021 року, вбачається що [PERSON] своєчасно не сплачував грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 11 серпня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 40481 гривня 97 копійок, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8998 гривень 20 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 31483 гривні 77 копійок (а.с. 107-118). Згідно інформації, наданої ТОВ "Універсальні платіжні рішення" 29 лютого 2024 року за №1-2902, вказана організація надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Крім того, з вказаної інформації вбачається, що між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" і ТОВ «ЛІНЕРУА Україна» укладений договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, відповідно до умов якого за допомогою системи iPay.ua ТОВ "Універсальні платіжні рішення" 29 листопада 2021 року о 17 годині 40 хвилин 24 секунди перераховані кошти в сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок на платіжну катку клієнта (маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua -122271183; призначення платежу зарахування 9000 гривень 00 копійок на карту [NUMBER] ) (а.с. 106). Військовим квитком серії [NUMBER] , виданим [INFO] 13 квітня 2004 року на ім`я [PERSON] визначена належність його власника до військової служби та військового обов`язку (а.с.73-79). Як вбачається\~із довідок\~за №2/150913\~та за\~№2/1002,\~виданих 15\~вересня та\~02\~жовтня 2016\~року командиром\~військової частини\~ [NUMBER] ,\~ старший солдат [PERSON] з 8 грудня 2015 року по 23 грудня 2015 року, з 8 квітня 2016 року по 13 жовтня 2016 року, та з 30 березня 2016 року приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 80, 82). З довідки за №1290, виданої 04 червня 2018 року командиром військової частини [NUMBER] , вбачається, що старший солдат [PERSON] з 28 червня 2014 року по 5 серпня 2014 року, з 16 листопада 2014 року по 6 січня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в [ADDRESS] (а.с. 81). Із характеристики, наданої 05 жовтня 2020 року військовим комісаром [INFO] , вбачається, що старший солдат [PERSON] за час проходження служби на посаді водія відділення забезпечення [INFO] зарекомендував себе з позитивної сторони. Ввічливий, дисциплінований, користується авторитетом і повагою серед військовослужбовців та за час проходження служби випадків порушень військової дисципліни та громадського порядку не допускав (а.с. 83). Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] полковника [PERSON] від 14 жовтня 2016 року за 296, старший солдат [PERSON] звільнений у запас відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 26 вересня 2016 року за №411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року за №15» та направлений для зарахування на військовий облік до [INFO] (а.с. 84). [PERSON] є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджено посвідченням інваліда війни серії [NUMBER] , виданим 31 жовтня 2022 року Богодухівською райдержадміністрацією Харківської області (а.с. 85), а також довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №092615, виданої 29 вересня 2022 року Житомирською обласною МСЕК №2 (а.с. 86). Посвідченням «Ветерана військової служби» серії [NUMBER] , виданим 2 грудня 2022 року [INFO] підтверджено, що [PERSON] має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби (а.с. 87). Посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] , виданим 24 вересня 2015 року Головним управлінням Національної гвардії України, підтверджено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 88). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08 вересня 2023 року (а.с. 89), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с. 90), та із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 05 березня 2008 року (а.с. 91) вбачається, що [PERSON] є батьком трьох дітей: [PERSON] , яка народилася [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] , а також [PERSON] , яка народилася [INFO] . [PERSON] нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», неодноразово відзначений подяками та грамотами Голови Харківської обласної ради, Голови Коломацької районної державної адміністрації Харківської області, Верховної Ради України (а.с. 92 - 96). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закону) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями, закріпленими у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку, що Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет - магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року, проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно вимог, закріплених у ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.\~1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, закріпленими у ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 1050 ЦК України закріплене правило, за яким якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За правилами, визначеними ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1\~ст. 1077 ЦК України). Згідно\~статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як з`ясовано судом, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту за №2636817, укладений його сторонами 29 листопада 2021 року в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно із вимогами, закріпленими у Законі України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію", і \~підписаний\~особисто відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. При цьому у договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідач перед укладанням договору був ознайомлений із умовами кредитування. Підписавши договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Суд констатує, що правочин, укладений між позивачем та відповідачем, відповідно до статті 204 ЦК України є правомірним та укладеним у письмовій формі, що, в свою чергу, свідчить про дотримання сторонами вимог щодо форми кредитного договору, закріплених у ст. 1055 ЦК України. З огляду на вищевикладене та на підставі досліджених у судовому засіданні поданих позивачем належних і допустимих доказів, суд вважає доведеним, що між відповідачем і первісним кредитором на підставі укладеного між ними кредитного договору виникли договірні відносини, в яких відповідач взяв на себе грошове зобов`язання повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, і вказане зобов`язання не виконав, в наслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 8998 гривень 20 копійок, що, з врахуванням умов договору \~факторингу за №11082023, укладеного 11 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ»,\~\~свідчить про обґрунтованість вимоги позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8998 гривень 20 копійок та необхідність стягнення цієї суми із відповідача на користь позивача. Щодо заявленої\~позивачем вимоги\~про стягнення\~із [PERSON] заборгованості за відсотками в розмірі 31483 гривні 77 копійок суд зазначає таке. Як вже\~зазначалося вище із витягу з Реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу №11082023 від 11 серпня 2023 року (а.с. 19), поданого до суду ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» розрахунку заборгованості за кредитним договором №2636817, укладеного 29 листопада 2021 року (а.с. 20) та деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором №2636817\~ від 29 листопада 2021 року (а.с. 107-118) заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 40481 гривня 97 копійок, у тому числі основна сума боргу - 8998 гривень 20 копійок, а заборгованості за відсотками - 31483 гривні 77 копійок (а.с. 20). За змістом статті 1056-1ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами укладеного 29 листопада 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і [PERSON] кредитного договору останній взяв на себе зобов`язання сплатити проценти за користування кредитом. При цьому у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку. Вказане вище свідчить, що сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Разом з цим, як вже також зазначалося вище, [PERSON] є військовозобов`язаним, військовослужбовцем, з 8 грудня 2015 року по 23 грудня 2015 року, з 8 квітня 2016 року по 13 жовтня 2016 року, та з 30 березня 2016 року він приймав\~безпосередню участь\~в антитерористичній\~операції,\~забезпеченні її\~проведення і\~захисті незалежності,\~суверенітету та\~територіальної цілісності\~України в\~районі проведення\~антитерористичної операції\~на території\~Донецької та\~Луганської областей,\~з 28\~червня 2014\~року по\~5\~серпня 2014\~року,\~з 16\~листопада 2014\~року по\~6\~січня 2015\~року безпосередньо\~брав участь\~в антитерористичній\~операції,\~забезпеченні її\~проведення і\~захисті незалежності,\~суверенітету та\~територіальної цілісності\~України в\~районах проведення\~антитерористичної операції\~ в\~місті Слов`янськ,\~місті Краматорськ\~Донецької області\~та місті\~Ізюм Харківської\~області, старший солдат [PERSON] звільнений у запас відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 26 вересня 2016 року за №411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року за №15» та направлений для зарахування на військовий облік до Коломацького РВК Харківської області, є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби, має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено у судовому засіданні поданими представником відповідача належними і допустимими доказами. Відповідно до ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). Так, у постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення\~Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. З огляду\~на те,\~що [PERSON] приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби, має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин, пов`язаних із нарахуванням та сплатою відповідачем відсотків за користування кредитом, слід застосувати положення, закріплені у п. 15 ст. 14 Закону України «Про в частині соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, викладені у відповіді на відзив посилання представника позивача на ту обставину, що [PERSON] не повідомив первісного кредитора та не надав останньому документів на підтвердження його права на пільги, передбачені п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд вважає такими, що не свідчать про відсутність у відповідача права на звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, а тому такі доводи представника позивача не можуть вважатися обґрунтованими і такими, що в достатній мірі свідчать про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення із [PERSON] нарахованих процентів за користування кредитними коштами. З огляду на вище перелічені обставини суд відмовляє у стягненні із\~ [PERSON] \~ заборгованості за процентами у розмірі 31483 гривні 77 копійок. Суд також вважає за доцільне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З приводу вимоги позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат, суд зазначає наступне. Так, згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач вказав, що попередній розрахунок суми судових витрат, які Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» понесло, і які очікує понести, пов`язаних із розглядом справи, складаються із судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок, а також витрат, пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у сумі 1514 гривень 00 копійок (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Разом з цим, позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним судових витрат, пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у сумі 1514 гривень 00 копійок, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача вказаної суми, або ж її певної частини. За правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 673 гривні 12 копійок (8998 гривень 20 копійок (розмір задоволених вимог) х 100% : 40481 гривня 97 копійок (розмір заявлених вимог) = 22, 23 % (відсоток задоволених вимог); 3028 гривень 00 копійок (сума сплачених позивачем судових витрат) х 22,23 % (відсоток задоволених вимог) : 100% = 673 гривні 12 копійок (розмір судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог).

Outcome: partial