Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

04 січня 2024 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з липня 2010 року по квітень 2023 року по ВП №24510655 у розмірі 114032,28 грн. та за період з липня 2010 року по жовтень 2022 року за прострочення сплати аліментів по ВП №24511051 у розмірі 105577,88 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з вересня 2005 року по січень 2007 року. У шлюбі народилися доньки: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу доньки проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2010 року вирішено стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22 липня 2010 року та до досягнення ними повноліття. Після вступу судового рішення в законну силу, позивач отримала виконавчі листи та подала їх до виконавчої служби за місцем проживання боржника. 17 лютого 2011 року державним виконавцем Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області були відкриті виконавчі провадження №24511051 та №24510655. Боржник рішення суду у добровільному порядку не виконував і станом на 01 травня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим провадженням №24510655 складає 114032,38 грн., а за виконавчим провадженням №24511051 105577,88 грн. На момент звернення до суду з даним позовом аліменти не сплачені, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 квітня 2024 року. В судове засідання, призначене на 01 квітня 2024 року з`явився представник позивача, просив проводити судове засідання без здійснення звукозапису. Сторонам надсилались судові повістки, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Судовий розгляд перенесено на 07 травня 2024 року. В судове засідання, призначене на 07 травня 2024 року сторони не з`явилися. Відповідачу надсилалася судова повістка та розміщено оголошення про призначення судового засідання на сайті суду. Про причину неявки суду не повідомлено. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4-5 ст. 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно до п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2005 року, який було розірвано 10.01.2007 року згідно штампів у копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого 08 листопада 2005 року Приморським РВ ММУ УМВС України в Одеській області. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок №Г1-111742-ф/л від 16.06.2020 року та №Г1-29495-ф/л від 14.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що співпадає з місцем реєстрації позивача [PERSON] та підтверджується даними з паспорту останньої. Рішенням Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~24.09.2010\~року (справа\~№ 2-11180/10)\~вирішено стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~500\~(п`ятсот)\~гривень щомісячно\~починаючи з\~22.07.2010\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~тобто до\~ [INFO] та\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно починаючи з 22.07.2010 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 01 грудня 2010 року за вищезазначеним рішенням Приморським районним судом видано виконавчі листи. 17 лютого 2011 року державним виконавцем Комаренко С.С. відкрито виконавчі провадження № 24511051 та №24510655 щодо стягнення аліментів в сумі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 30.04.2023 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому заборгованість і пеня виникають як у працевлаштованих платників, так і в безробітних. Якщо особа не працює, то заборгованість розраховується виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. Пеня, як вид відповідальності не стягується з боржника автоматично. Тому в рамках виконавчого провадження виконавці не здійснюють нарахування пені, однак стягувач може звернутися до суду із заявою про стягнення пені. У разі ухвалення судом рішення про стягнення пені та видачі судом виконавчого документа, виконавець здійснить його виконання у встановленому порядку. За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Потрібно також брати до уваги, що згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому, розглядаючи позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд встановлює факт заборгованості за аліментами, наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, в її виникненні та залежно від цього вирішує питання про наявність чи відсутність в одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Суду даних щодо утворення заборгованості з незалежних від відповідача причин не надано. Тому, враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Позивачем був наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП №24510655 від 17.02.2011 року з примусового виконання виконавчого листа№2-11180 виданого 01.12.2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 500,00 грн. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , згідно якого загальний розмір заборгованості по сплати аліментів за цей період складає 114032,38 грн. та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП №24511051 від 17.02.2011 року з примусового виконання виконавчого листа №2-11180 виданого 01.12.2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 500,00 грн. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , згідно якого загальний розмір заборгованості по сплати аліментів за цей період складає 105577,88 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Позивачем також був наданий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів по ВП №24510655, згідно якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за цей період складає 2186893,72 грн. та розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів по ВП №24511051, згідно якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за цей період складає 1958436,37 грн. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як роз`яснив пленум у п. 22 постанов Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Належних і допустимих доказів щодо звільнення від обов`язку утримувати дітей відповідачем не надано. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов не надав, не обґрунтував належними і допустимими доказами свої заперечення щодо вимог позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач надала докази в обґрунтування своїх позовних вимог, то суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З приводу судових витрат, які понесли сторони. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно статті 141 ЦПК України\~визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Разом з тим, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved