Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] помер їхній батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,90 га та 0,35 га, розташовані на території Малосадівської сільської ради Дубенського району Рівненської області. 14 червня 2023 року Приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Хомич О.С. за заявою позивача [PERSON] було відкрито спадкову справу за 370783039. За життя померлий заповіту не склав, тому спадкування здійснювалося за законом. На момент відкриття спадщини за адресою спадкодавця були зареєстровані троє його малолітніх синів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дід позивачів [PERSON] , бабуся [PERSON] та мати позивачів [PERSON] та ще двоє батькових братів. Бабуся позивачів померла [INFO], дід помер [INFO] . Своєї матері позивачі не знають та не пам`ятають, оскільки вона залишила їх ще малими та рішенням суду від 17.06.1010 її було позбавлено батьківських прав. Опікунами позивачів були дід та бабуся. Після їхньої смерті позивачами опікувався брат їхнього батька [PERSON] , який зараз являється опікуном позивача [PERSON] . Мати позивачів з 2009 року з ними не проживала та рішенням суду від 13.10.2010 була визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та була знята з реєстрації за адресою їхнього проживання. За вказаних обставин позивачі вважають, що відповідачка повинна бути усунута від права на спадкування як спадкоємиця першої черги за законом, у зв`язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 06.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 08.02.2024 ухвалою суду було витребувано у приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Хомич О.С. спадкову справу після смерті [PERSON] . Витребувані документи надані до суду 18.03.2024. Ухвалою суду від 18.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у відсутність останньої. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] його батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.21). 07 березня 2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.24). Також, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.22,23). Однак, рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17 червня 2010 року за позовом [PERSON] , [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року за позовом [PERSON] відповідачка [PERSON] була визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] та була знята з реєстрації за вказаною адресою. При цьому судом встановлено, що [PERSON] не за цією адресою не проживала вже з жовтня 2009 року (а.с.17). Згідно довідки №224 від 09.04.2010, виданої Дубенським диспансером психосоціальної реабілітації, [PERSON] 1976 року народження знаходився на обліку у лікаря - психіатра з приводу психічного захворювання (а.с.28). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.18). Згідно довідки №184 від 04.09.2023, виданої Привільненською сільською радою, [PERSON] був зареєстрований та проживав на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З ним також були зареєстровані: [PERSON] - дружина (зареєстрована, але не проживала), [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - син, [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - брат та [PERSON] - брат (а.с.32). [PERSON] (за життя - опікун дітей згідно змісту позовної заяви) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.19). Згідно розпорядження голови Дубенської РДА №572 від 21 вересня 2018 року опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] (а.с.31). З наданої Приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Хомич О.С. копії спадкової справи вбачається, що 14 червня 2023 року за заявою позивача [PERSON] було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за №370783039 (а.с.127). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, померлому [PERSON] на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 3,9043 га кадастровий номер 5621683500:04:014:0200 та земельна ділянка площею 0,3452 га кадастровий номер 5621683500:04:007:0149, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області. Даний факт також підтверджується виданим на ім`я [PERSON] Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ - РВ №001134 (а.с.133-137). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Згідно ч. 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , як позивачі, так і відповідачка були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: [ADDRESS] . Водночас фактичне місце проживання відповідачки [PERSON] було відмінним, вона за цією адресою не проживала вже станом на жовтень 2009 року, що встановлено судовим рішенням, а також була позбавлена батьківських прав відносно трьох своїх дітей, місце її перебування та проживання невідоме. У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідачка [PERSON] не зверталася. Спадкову справу після смерті [PERSON] заведено аж 14 червня 2023 року на підставі заяви позивача-сина [PERSON] . Наведені обставини підтверджуються наданими стороною позивача доказами. Отже, оскільки [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] була зареєстрована, проте не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідачка як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка, а отже, не набула права на спадкове майно. Крім того, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] незадовго до смерті перебував на обліку у психоневрологічному диспансері м. Дубно з приводу психічного захворювання, однак відповідачка залишила дітей та чоловіка, не надавала чоловікові та дітям будь-якої допомоги, хоча розуміла цей свій обов`язок як законної дружини і матері, не була присутня на похороні та не брала участі у витратах на його поховання, що є підставою для усунення відповідачки від спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України. Тому, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved