Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

У січні 2024 із позовом до суду звернулося ПАТ АБ «Укргазбанк» яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за прострочення виконання зобовязання в розмірі 5334,67 дол. США. Мотивувало тим, що 14.08.2008 між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір. Рішенням Ленінського районного суду Вінницької області від 25.03.2010 стягнено з [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 37391,52 дол. США. Наразі рішення суду не виконано, а відповідачка з визначеної судом суми сплатили лише 2808,21 дол. США. З огляду на це позивач просить стягнути 5334,67 дол. США, що є заборгованістю за прострочення виконання зобовязання. Ухвалою суду від 10.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Відповідачка надала відзив на позовну заяву, у якій проти позову заперечила. Зазначила, що представником позивача було змінено предмет позову, адже у прохальній частині позову просило стягнути заборгованість з [PERSON] . Пізніше представник надала позовну заяву в новій редакції, де зазначено [PERSON] . При цьому представник позивача [PERSON] не наділена повноваженнями змінювати предмет або підстави позову. Відповідачка не погодилася із наданим розрахунком заборгованості. Оскільки вважає, що позивач має право стягнути заборгованість, яка утворилася у зв`язку з не виконанням зобов`язання не більш ніж за останніх три роки, що передували зверненню до суду. Тому надала свій розрахунок заборгованості, згідно якого сума, яка підлягає стягненню складає 1176,78 дол. США. Представник позивача надала відповідь на відзив, у якому проти обставин, що зазначені у відзиві заперечила. Вказала на те, що позивачем визначено [PERSON] відповідачем, зазначено відомості відносно неї. У позові усі обґрунтування стосуються [PERSON] як боржника, а невірно зазначено прізвище, ім`я та по батькові іншої особи у прохальній частині позову пов`язано із механічною помилкою. Виправлена позовна заява не є зміною предмету чи підстав позову. Вважає, що оскільки у зв`язку з корованірусною хворобою були внесені зміни до ЦК України то відповідно строки позовної давності продовжувалися на строк дії карантину. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідачка позовні вимоги визнала частково, а саме у сумі 1176,78 дол. США. [PERSON] підтвердила, що наразі в неї існує борг перед банком який стягнено рішенням суду. Представник відповідача проти позову заперечив, підтримав позицію викладену у відзиві. Зазначив, що сторона відповідача визнає позов частково, а саме у сумі, яку вони надали згідно розрахунку. У разі відмови, або часткового задоволення позову просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу, яку позивач понесла у сумі 6000 грн. Представник позивача з огляду на вимоги представника відповідача про розподіл витрат на правову допомогу просила їх зменшити, посилаючись на не пропорційність виконаній роботі та сумі. Судом встановлено, 14.08.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №180-Ф/08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 36 600 дол. США терміном з 14.08.2008 по 11.08.2028 зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи 13,8% річних. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці стягнено з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14.08.2008 №180-Ф/08 у сумі 37391,52 дол. США борг за кредитом та відмотками, 6023,56 пені, 120 грн витрат на інформаційно технічне забезпечення та 1700 грн судового збору. За період з 09.11.2010 по 29.09.2020 [PERSON] сплатила на рахунок позивача 2808,21 дол. США. Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у постанові від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат. Стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Тому при вирішенні питання про стягнення коштів суд обмежується 3- річним терміном. Позивач звернувся до суду із позовом 09.01.2024 то відповідно період нарахування 3 % річних має відбуватися за період з 09.01.2024 по визначену позивачем дату - 23.02.2022. Тому суд спростовує надані розрахунки та надає власний розрахунок, який обчислюється за формулою [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] = [Проценти]. Отже 34583,31*3%/100%*410/365=1165,41. Сума, яка підлягає стягненню складає 1165 дол. США 41 цент. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц). Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Хоча згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону № 606-XIV (в момент прийняття рішення). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року №6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Суд відхиляє посилання представника відповідача про зміну предмету позову, адже у позовній заяві визначено відповідачем [PERSON] , увесь текст позову стосується відповідачки та обґрунтовує її заборгованість та не виконання нею зобов`язання, лише в прохальній частині невірно зазначено прізвище, ім`я відповідачки та відомості відносно неї. Тому суд вважає, що вказані неточності є механічною посилкою, а надана нова редакція позовної заяви стосується виправлення лише відомостей, а не зміна предмету позову. Суд дослідивши надані докази та вислухавши пояснення сторін прийшов до висновку про часткове задоволення позову. З тих підстав, що рішення суду від 25.03.2010 не виконано у повному обсязі та за відповідачем існує заборгованість у сумі 34583,31 дол. США. За період не належного виконання рішення суду у позивача виникло право на отримання коштів у вигляді трьох процентів річних на залишок заборгованості. Суд надав власний розрахунок стягнення 3 % річних, згідно якого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1165,41 дол США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати пропорційно задоволеним вимогам, які той поніс у вигляді сплати судового збору у сумі 652,40 грн. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137, 141 ЦПК України суд зважає на часткове задоволення позову, справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1321,87 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. На підставі наведеного,

Outcome: partial