Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

До суду звернувся позивач ПАТ «СК «Універсальна» до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Вимоги мотивовані тим, що 13.02.2021 А/дорога М-06 - КИЇВ - ЧОП мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАН» ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Фольксваген» ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 15.03.2021 р., по справі № 370/421/21 [PERSON] було визнано винним в настанні ДТП. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3000/290/011241 від 22.12.2020, автомобіль «МАН» ДНЗ [NUMBER] , який належить ПП "Транс Логістик". Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку - фактури та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 72 999,08 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК "ГРАВЕ УКРАЇНА", на підставі полісу № АР/4245693, страхова компанія надала страховий захист відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту, на користь позивача у розмірі 34 386,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою яка відшкодувалася Страховою компанією відповідача становить: 38 613,08 грн. = (72 999,08 (розмір завданої шкоди) - 34 386,00 грн. (сума відшкодування ПрАТ СК "ГРАВЕ УКРАЇНА"). Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму збитків в примусовому порядку. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б від 01.03.2024 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за відстуності, вимоги позову підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 13.02.2021 А/дорога М-06 - КИЇВ - ЧОП мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАН» ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Фольксваген» ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 15.03.2021 р. по справі № 370/421/21 [PERSON] було визнано винним в настанні ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3000/290/011241 від 22.12.2020, автомобіль «МАН» ДНЗ [NUMBER] , який належить ПП "Транс Логістик". Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку - фактури та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 72 999,08 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК "ГРАВЕ УКРАЇНА", на підставі полісу № АР/4245693, страхова компанія надала страховий захист відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту, на користь позивача у розмірі 34 386,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою яка відшкодувалася страховою компанією відповідача становить: 38 613,08 грн. = (72 999,08 (розмір завданої шкоди) - 34 386,00 грн. (сума відшкодування ПрАТ СК "ГРАВЕ УКРАЇНА"). Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Стороною позивача доведено, та судом встановлено, що різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою яка відшкодувалася страховою компанією відповідача становить: 38 613,08 грн. = (72 999,08 (розмір завданої шкоди) - 34 386,00 грн. (сума відшкодування ПрАТ СК "ГРАВЕ УКРАЇНА"). Варто вказати, що відповідачем розмір завданих збитків будь-якими доказами спростовано не було, як і не було надано доказів належного відшкодування в добровільному порядку завданих збитків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак суд вважає, що наявні законні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що складає суму в розмірі 38 613,08 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 3028,00 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved