Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. 18.05.2023 [PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (надалі - ПрАТ «УДП»), в якому просив стягнути: (1) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» з 08.03.2023 у розмірі 409 919 гривень 61 копійка (а.с.147, 219); (2) моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень; (3) судові витрати у розмірі 20 000 гривень. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2022 визнано незаконним та скасовано наказ №107 від 26.04.2022 в частині звільнення [PERSON] з посади начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП»; поновлено [PERSON] на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» з 16.05.2022; стягнуто з ПрАТ «УДП» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2022 по 06.03.2023 в розмірі 281 396 гривень 96 копійок, без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають обов`язковій сплаті. Однак, посадовими особами ПрАТ «УДП» навмисно не виконується вищезазначене рішення, про що свідчить наказ №113-Б від 07.03.2023, зі змісту якого вбачається, що всупереч судовому рішенню [PERSON] поновлено на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування з 08.03.2023, а не з 16.05.2022; виплачено одноденну середню заробітну плату, замість стягнення заробітної плати за один місяць; визначено робоче місце начальника СМТЗтаГО [PERSON] за адресою: м. Ізмаїл, вул. Фанагорійська, 2-а (із застосування оргтехніки загального користування) та призначено відповідальну особу за ведення окремого табелю робочого часу позивача та здійснення поточного контролю за додержанням Правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідачем виконано рішення лише в частині сплати визначених ним грошових сум. Позивач звертався до відповідача та просив надати роз`яснення, яким чином маючи в підпорядкуванні на день звільнення десять працівників з робочими місцями, які знаходяться (як і позивача) в адміністративній будівлі №1 ПрАТ «УДП» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Параходана, 28 , може виконувати функціональні обов`язки поза межами адміністративної будівлі №1, тобто за адресою Бази технічного обслуговування флоту: м. Ізмаїл, вул. Фанагорійська, 2 «а» . Також позивач просив надати йому його посадову Інструкцію, але відповіді станом на час звернення із позовом не отримав. Вважає, що наказ відповідача про поновлення на роботі [PERSON] не надає можливості останньому приступити до виконання своїх попередніх обов`язків та не забезпечує можливості доступу до роботи. Фактичним недопущенням до роботи відповідач завдав позивачу моральні страждання, які полягають у позбавленні його гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти для себе та для сім`ї, у приниженні честі та гідності, а також його ділової репутації, втраті душевного спокою, погіршенні стану здоров`я. ІІ. Процедура 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 18.05.2023, справа №946/3419/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.23). 2.2. 23.05.2023 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху (а.с.24). 2.3. 05.06.2023 ухвалою судді відкрито провадження та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.29). 2.4. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів. ІІІ. Позиції учасників 3.1. У судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали у повному обсязі та наполягали на її задоволенні на підставі викладених у ній доводів. Додатково представник позивача пояснив, що [PERSON] було поновлено на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування (СМТЗтаГО) ПрАТ «УДП» (про що зазначається самим відповідачем у наказі №163-Б від 31.03.2023), однак відповідач навмисно вводить суд в оману, надаючи Посадову інструкцію начальника служби матеріально-технічного постачання (СМТП) №Б/К-1-07-МТП-01, яку дійсно займав позивач у 2020 році та про що міститься його підпис у аркуші ознайомлення. До позовної заяви у вказаній справі долучено копію наказу Відповідача №64 від 24.03.2022, зі змісту якого вбачається, що позивача було переведено з 24.03.2022 з посади начальника служби матеріально-технічного постачання на посаду начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування. Тобто, позивача фактично не було ознайомлено ані з Посадовою інструкцією на поновленій посаді, ані з Положенням про структурний підрозділ. Крім того, згідно з наказом відповідача введено до штатного розпису тільки посаду позивача. Однак, посадові обов`язки начальника СМТПтаГО розраховувались та були затверджені з підлеглими працівниками, яких на момент поновлення позивача на посаді не стало, у зв`язку із переведенням їх до нового структурного підрозділу, відповідно і функціонал і обов`язки повинні були змінитись. Також, відповідач не ознайомлював позивача із порядком фіксації початку, закінчення робочого дня, який діє у ГВСП «БТОФ». Відповідачем не надано суду доказів виділення та закріплення за позивачем конкретного робочого місця (кабінет) та не надано доказів ознайомлення з умовами праці. Також просив врахувати, що фактично поновивши позивача на роботі, відповідач не вжив заходів щодо звільнення/переведення з цієї посади працівника, який її займав на час винесення наказу №113-Б від 07.03.2023. Таким чином, на його думку, позивач не міг бути поновлений на такій посаді. Відповідач, фактично поновивши позивача на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП», в підпорядкуванні якого в штаті на день звільнення знаходилось десять підлеглих працівників з робочими місцями, які знаходились (як і позивача) в адміністративній будівлі №1 ПрАТ «УДП» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Параходна, 28, не забезпечив доступ позивачу виконувати функціональні обов`язки, визначивши його робоче місце поза межами адміністративної будівлі №1, тобто за адресою Бази технічного обслуговування флоту: м. Ізмаїл, вул. Фанагорійська, 2 «а» . Вважає, що відповідачем не було надано належних і допустимих доказів того, що ним поновлено позивача на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування (СМТЗ та ГО) ПрАТ «УДП» та фактично допущено до цієї роботи, або що невиконання судового рішення про поновлення на роботі сталося з вини самого працівника. 3.2. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, надавши відзив на позовну заяву (а.с.48-53). За змістом відзиву, 13.03.2023 [PERSON] з`явився на роботі та ознайомився з наказом від 07.03.2023 року № 113-Б «Про поновлення на роботі» під особистий підпис, вказавши, що він не згодний з наказом, як з таким, що суперечить рішенню суду: № 1 (поновити на посаді не з 8 березня); №2 (виплатити не одноденну заробітну плату) № 3 (робоче місце не вул. Фанагорійська 2-а м. Ізмаїл ). 13.03.2023 до роботи позивач не приступив, покинув будівлю адміністративного корпусу ПрАТ «УДП», у визначеному наказом від 07.03.2023 №113-Б робочому місці вул. Фанагорійська 2-а м. Ізмаїл , де розташовано відокремлений структурний підрозділ ПрАТ «УДП» «База технічного обслуговування флоту» (далі-ВП «БТОФ»), не з`явився. Про факт відвідування 13.03.2023 Адміністративної будівлі №1 ПрАТ «УДП» [PERSON] складено Акт від 13.03.2023 №А/4/01-12.2, в якому зазначено, що позивач знаходився в ПрАТ «УДП» з 10:10 до 10:20. Згідно з даними Журналу обліку осіб, транспортних засобів та контролю ввезення/внесення вивезення/винесення ТМЦ на/з територій об`єктів ПрАТ «УДП» БТОФ за 13.03.2023 [PERSON] територію БТОФ (робоче місце) не відвідував. 16.03.2023 на ім`я Генерального директора надійшов рапорт ДМПтаСКВ №СЛ/182/01-91.2 про відсутність [PERSON] на робочому місці більше 3-х годин поспіль (прогул) та пропозиція звільнити його за п.4 ст.40 КЗпП України. Для з`ясування причин відсутності на роботі 23.03.2023 позивачу направлено лист №308/01-01.2/01-01 від 23.03.2023 з проханням надати пояснення відсутності на роботі з 13.03.2023 по дату складання листа. Зазначений лист направлено через месенджер VIBER, на номер телефону позивача, про що складено Акт від 23.03.2023 та цінним рекомендованим відправленням №68609 13751800. 24.03.2023 на електронну адресу ПрАТ «УДП» надійшов лист позивача б/н з поясненнями про причини неявки на роботу. Поважною причиною відсутності на роботі позивач вказав - дотримання чинного законодавства. Також [PERSON] зажадав посадову інструкцію, наказ про поновлення на роботі та роз`яснення, яким чином йому виконувати посадовий функціонал поза межами адміністративної будівлі. Наказом ПрАТ «УДП» від 31.03.2023 №163-Б у наказ ПрАТ «УДП» від 07.03.2023 №113-Б внесено зміни щодо дати поновлення [PERSON] на роботі. Датою поновлення вважається 16.05.2022, що відповідає рішенню суду. Наказ стосується виправлення технічної помилки у датах поновлення позивача на роботі. Не ознайомлення працівника з наказом не є підставою його недійсності. До того ж, жодним діючим нормативним актом не визначено строків ознайомлення працівників з такими наказами, тому відповідач не порушив вимог закону. Натомість вірно чи невірно зазначення дати ретроспективно (в минулому) не впливає на можливість приступити до роботи з часу ознайомлення з наказом про поновлення на роботі згідно судового рішення. З Положенням про СМПТ №Б/к-1-06-МТП-01 та Посадовою інструкцією начальника СМТП №Б/К-1-07-МТП-01 позивач був ознайомлений 17.09.2020 під особистий підпис, про що є відмітки в аркуші ознайомлення з цими документами. З 24.03.2022 згідно наказу ПрАТ «УДП» №91 від 24.03.2022 «Про структуру та штат СМТЗтаТО» (витяг з наказу додається) на базі СМТ створено СМТЗтаГО. Згідно наказу ПрАТ «УДП» №64 від 24.03.2022 «Щодо особового складу» у зв`язку зі змінами організаційної структури [PERSON] з посади начальника СМТП з 24.03.2023 переведено на посаду начальника СМТЗтаГО за його згодою, на якій він і працював, виконуючи посадові обов`язки до дня звільнення. Тобто, надаючи заяву від 24.03.2022 на переведення на іншу посаду (згоду), позивач підтвердив, що з посадовим функціоналом ознайомлений та згодний. Крім того, однією з основних умов трудового договору є трудова функція, яка визначається встановленням професії, спеціальності, кваліфікації для робітника і посади для службовця, відповідно до Національного класифікатора професій ДК 003:2010 «Класифікатор професій». З огляду на вищенаведене та урахуванням обставин справи, у зв`язку зі зміною організаційної структури відбулася лише зміна найменування структурного підрозділу (відділу); спеціальність та кваліфікація позивача (начальник) залишилися без зміни, посадові функції не змінилися, що не можна вважати зміною істотних умов праці. До введення в дію нових положень та посадових інструкцій, попередні розповсюджують свою силу для працівників перейменованого відділу у частині, що не суперечать обов`язкам встановленим в їх посадових інструкціях. Таким чином, при зміні найменування посади, яку обіймав позивач, зміни посадових обов`язків фактично не відбулося, позивач продовжував виконувати ті ж виробничі завдання, його посадовий функціонал не змінився. Більш того, ознайомитися зі своїми посадовими обов`язками після поновлення на роботі позивач міг, вийшовши на робоче місце. Позивач до роботи не приступив, що унеможливило ознайомлення його з Положенням про відділ та Посадовою інструкцією належним чином у поточному періоді роботи. Окремо просила звернути увагу, що згідно розділу 4 «Загальні положення» Порядку розробки, оформлення, погодження та затвердження посадових та робочих інструкцій працівників ПрАТ «УДП» №Б/К-01-02-ООТиЗ-04, затвердженого наказом ПрАТ «УДП» від 25.07.2016 за №188, яка діяла на момент звільнення [PERSON] з посади, посадова та робоча інструкція розробляється безпосередньо керівником структурного підрозділу, якщо структурний підрозділ був перейменований або підпорядкований та не змінилися його задачі та функції, то зміни до посадових (робочих) інструкцій вносяться впродовж одного місяця з дати видання наказу, відповідальність за своєчасну розробку ПІ (РІ) працівників підрозділу та внесення змін до них несе керівник структурного підрозділу. А отже, саме на позивача покладено обов`язок розробити та провести процедуру внесення змін, актуалізувати положення про перейменований структурний підрозділ та посадові інструкції працівників підрозділу, чого своєчасно та належним чином позивач не зробив до моменту звільнення. Після звільнення [PERSON] з посади у червні 2022 року відбулося скорочення штату та чисельності працівників берегових підрозділів ПрАТ «УДП», з 23.09.2022 також була скорочена посада начальника СМТЗта ГО, а тому Положення про СМТПтаГО та Посадова інструкція начальника відділу відповідно через неактуальність події не перероблялися. Таким чином, твердження позивач про неознайомлення з посадовим функціоналом, до якого він мав приступити після поновлення на роботі, не знаходять свого підтвердження, а вимоги щодо повторного ознайомлення у визначений ним спосіб носять характер штучної маніпуляції та зловживання. Визначаючи позивачу певну зону, де працівник працює із застосуванням різних технічних засобів, у т.ч. місці не співпадаючому з попереднім (до поновлення на роботі) без згоди працівника, не є порушенням вимог законодавства. Позивач мусив приступити до роботи у визначеному місці, та не порушувати трудову дисципліну, знаходитися на роботі та робочому місці, сумлінно виконувати трудові обов`язки. До того ж позивач не довів поважних причин відсутності його не просто на фіксованому робочому місці, а взагалі на території підприємства. Також звернула увагу суду, що сама по собі незгода працівника з певними положеннями наказу не може бути підставою для не приступлення до роботи та не виконання робочих функцій, проте може бути оскаржена, однак до матеріалів справи докази оскарження позивач не надав. Також, [PERSON] не підтвердив, що роботодавець заважав йому стати до роботи, виконувати її, не обґрунтував чому не зміг приступити до роботи саме з вини роботодавця. Позивач до роботи не приступив, продовжив вчиняти прогул. 02.05.2023 наказом ПрАТ «УДП» №38-с начальника МТЗтаГО [PERSON] звільнено у зв`язку з прогулом на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. 11.04.2022 ПрАТ «УДП» звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про роз`яснення рішення від 06.03.2023 у справі 946/3510/22 та просило відстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з ПрАТ «УДП» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу до одного місяця з дати роз`яснення рішення. Не очікуючи розгляду вищезазначеної заяви, ПрАТ «УДП» з 16.05.2022 по день винесення рішення суду у справі №946/3510/22 від 07.03.2023 позивачу виплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 281 396,96 гривень без урахування податків та обов`язкових платежів згідно платіжної інструкції А001587 від 17.04.2023. За час прогулу оплата праці позивачу не проводилася.Кінцевий розрахунок зі звільненим [PERSON] відбувся 17.05.2023 згідно відомості №А0066 від 17.05.2023 у розмірі 15 838,53 гривень, що є компенсацією невідгуляної відпустки, розрахованої за час вимушеного прогулу. Після звільнення [PERSON] з посади у червні 2022 відбулося скорочення штату та чисельності працівників берегових підрозділів, у т.ч. з 23.09.2022 була скорочена посада начальника СМТЗтаГО. На виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2023 у справі № 946/3510/22 наказом від 07.03.2023 №138-ОП посада начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування з посадовим окладом 29 025 грн. було введено до штатного розпису працівників берегових підрозділів ПрАТ «УДП», та заповнена призначенням на неї [PERSON] згідно наказу від 07.03.2023 №113-Б. Зазначене підтверджує, що посада, на якій позивача було поновлено судом, на час його поновлення на роботі не була та не могла бути зайнята іншим працівником; з 07.03.2023 її обіймав позивач. Протилежного належними та допустимими доказами позивач не навів. Відповідач вважає, що усі наміри та намагання позивача довести, що ПрАТ «УДП» неналежним чином виконує рішення суду, чим порушує його права на труд, зводяться не до бажання працювати та заробляти працею на життя, реалізувати конституційне право на труд, а до бажання безпідставно збагатитися за рахунок роботодавця. Під час дії воєнного стану, нескінченного руйнування транспортної інфраструктури, намагань ПрАТ УДП» не припиняти ведення господарської діяльності та сплачувати до бюджету належні відрахування, дії позивача носять доволі цинічний характер. З огляду на зазначене, ПрАТ «УДП» вважає, що належним чином у повному обсязі самостійно виконало рішення суду, а отже підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. Також вважала, що позивач жодного доказу понесення страждань й погіршення фізичного та морального стану не надав; яким саме чином відповідач порушив його право на працю, або не допустив до роботи, або не забезпечив можливість реалізувати свої конституційні права не підтвердив. Відповідач, в свою чергу, надав достатніх обґрунтованих доказів на підтвердження реального виконання рішення суду, дотримання процедури поновлення та надання робочого місця, виплати належних працівникові грошових виплат та компенсацій. Таким чином, твердження позивача носять суто емоційний характер, а дії щодо подання позову - мають на меті безпідставне збагачення за рахунок ПрАТ «УДП». Крім того, враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та судові дебати не передбачені, вважала, що докази витрат на професійну правничу допомогу повинні були бути поданні разом з позовною заявою (квитанції, чеки, акт виконаних робіт тощо). Всупереч вимогам законодавства зазначені позивачем витрати на послуги адвоката документально не підтверджені та не доведені. До позовної заяви не надано доказів понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 гривень. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Відповідно до наказу №201 від 03.12.2020 [PERSON] призначений на посаду начальника служби матеріально-технічного постачання ПрАТ «УДП». 4.2. Згідно з витягом з наказу №91 від 24.03.2022 з 24.03.2022 в штатному розписі працівників підрозділів, підпорядкованих безпосередньо заступнику генерального директора з питань безпеки та зовнішньоекономічної діяльності, на базі служби матеріально-технічного постачання створено службу матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування у складі однієї штатної одиниці - начальника, з посадовим окладом 29 025 гривень (а.с.117, 132). 4.3. За змістом наказу №64 від 24.03.2022 [PERSON] переведений на посаду начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП». 4.4. Наказом №107 від 26.04.2022 [PERSON] звільнений згідно з п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін з 16.05.2022 року (а.с.7-9). 4.5. Згідно з наказом №274 від 10.06.2022 з 23.09.2022 скорочено штат працівників берегових підрозділів ПрАТ «УДП» згідно з Додатком (а.с.118, 133, 134). 4.6. Як вбачається зі штатного розпису працівників підрозділів, підпорядкованих безпосередньо генеральному директору ПрАТ «УДП», вилучаються з 23.09.2022 з апарату управління 14 штатних посад, служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування - 13, відділу зовнішньоекономічної діяльності - 1, відділу казначейства - 7, групи організації праці та заробітної плати - 3, усього - 52 (а.с.119, 120, 135, 136). 4.7. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2023 визнано незаконним та скасовано наказ №107 від 26.04.2022 в частині звільнення [PERSON] з посади начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП»; поновлено [PERSON] на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» з 16.05.2022; стягнуто з ПрАТ «УДП» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.05.2022 по 06.03.2023 року в розмірі 281 396 гривень 96 копійок, без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають обов`язковій сплаті. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.10-13). 4.8. Згідно з наказом №138-ОП від 07.03.2023 на виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2023 введено до штатного розпису працівників берегових підрозділів ПрАТ «УДП» з 08.03.2023 року посаду начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування з посадовим окладом у розмірі 29 025 гривень (а.с.121, 137). 4.9. Наказом №113-Б від 07.03.2023 року поновлено [PERSON] на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» з 08.03.2023 року; наказано Департаменту бухгалтерського обліку виплатити начальнику СМТЗта ГО [PERSON] одноденну середню заробітну плату; визначено робоче місце начальника СМТЗта ГО [PERSON] за адресою: м. Ізмаїл, вул. Фанагорійська, 2-а (із застосуванням оргтехніки загального користування); директору Департаменту технічного захисту об`єктів та інформації [PERSON] наказано забезпечити контроль пропускного режиму за вищевказаною адресою та ознайомлення під особистий підпис з цим наказом [PERSON] ; директору ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» Бондаренку забезпечити призначення начальника «Бази технічного обслуговування флоту» (м. Ізмаїл) ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» [PERSON] відповідальною особою за ведення окремого табелю обліку робочого часу начальника СМТЗта ГО [PERSON] та здійснення поточного контролю за додержанням Правил внутрішнього трудового розпорядку. Копія вказаного наказу направлена позивачу додатком «Viber» на його номер телефону (а.с.16, 57, 58). Листом за вих.№241/01-01.2/01-01 від 08.03.2023 [PERSON] повідомлено про поновлення на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» з 08.03.2023, зобов`язано з`явитися до департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин для ознайомлення з наказом та прибуття на визначене робоче місце (а.с.55, 56). З наказом [PERSON] ознайомлений під підпис 13.03.2023, про що свідчать власноручні письмові заперечення та підпис (а.с.15, 54). 4.10. За змістом Акту №А14101-122, складеного 13.03.2023 комісією у складі начальника служби захисту інфраструктури Управління захисту інфраструктури та охорони об`єктів ДТЗОтаІ І. Войтко, керівника бюро перепусток Управління захисту інфраструктури та охорони об`єктів ДТЗОтаІ О. Гусака, фахівця відділу технічного контролю Управління захисту інфраструктури та охорони об`єктів ДТЗОтаІ О. Марійчука, 13.03.2023 з 10 години 10 хвилин по 10 годину 20 хвилин [PERSON] відвідав Адміністрацію будівлі №1 ПрАТ «УДП» вул. Параходна, 28, м. Ізмаїл, Одеська область, АБ №1. 13.03.2023 о 10 годині 20 хвилин [PERSON] покинув АБ №1 підприємства, про що свідчать записи в Журналі обліку відвідувачів в Адміністративну будівлю №1 ПрАТ «УДП» (а.с.59-65). 4.11. Наказом №163-Б від 31.03.2023 у зв`язку з технічною помилкою внесено зміни до пункту 1 наказу ПрАТ «УДП» від 07.03.2023 №113-Б «Щодо поновлення на роботі» та викладено його в такій редакції: «1. Поновити працівника [PERSON] на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування (далі - СМТЗтаГО) з 16.05.2022» (а.с.66). 4.12. За змістом інформації директора ДТЗОтаІ Р. Назарко за вих.№СЛ\\154/01-12.1.1 від 05.04.2023 року згідно даних записів журналу обліку осіб, транспортних засобів та контролю ввезення/внесення вивезення/винесення ТМЦ на/з території об`єктів ПрАТ «УДП» за період з 13.03.2024 по 04.04.2024 про вхід/вихід начальника СМТЗтаГО [PERSON] інформація відсутня (а.с.67). 4.13. На виконання листа директора ДМПтаСКВ А. Трипольської за вих.№308/01-01.2/01-01 від 23.03.2023 [PERSON] письмово повідомив про те, що відсутній на робочому місці через недотримання ПрАТ «УДП» чинного законодавства України. Додатково просив надіслати йому належним чином завірені копії посадової інструкції та наказу №113-Б від 07.03.2023 про поновлення його на роботі. Також просив роз`яснити, яким чином маючи в підпорядкуванні на день звільнення десять працівників з робочими місцями, які знаходяться в адміністративній будівлі №1 ПрАТ «УДП» за адресою: м. Ізмаїл, вул. Параходана, 28, він може виконувати функціональні обов`язки поза межами адміністративної будівлі №1, тобто за адресою Бази технічного обслуговування флоту: м. Ізмаїл, вул. Фанагорійська, 2 «а» (а.с.73). 4.14. За змістом платіжної інструкції №АОО1587 вид 17.04.2023 [PERSON] на картку перерахована заробітна плата в сумі 226 524 гривні 56 копійок (а.с.78). 4.15. Згідно з наказом №38-С від 02.05.2023 [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення у зв`язку з прогулом на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України (а.с.76, 77). 4.16. Відповідно до відомості №АОО66 від 17.05.2023 [PERSON] перерахована заробітна плата та інші види оплати праці (у т.ч. премія, відпускні, лікарні) в сумі 15 838 гривень 53 копійки (а.с.79). V. Оцінка та висновки суду 5.1. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані ними документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. 5.2. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. 5.3. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 5.4. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.5. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. 5.6. Згідно із частиною першою першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. 5.7. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 5.8. Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Аналогічні за змістом положення містить пункт 4 частини першої статті 430 ЦПК України. 5.9. Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. 5.10. У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України). 5.11. У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства. 5.12. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 5.13. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. 5.14. Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін. 5.15. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, суду необхідно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Відповідна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.02.2018 в справі №807/2713/13-а, від 27.06.2019 в справі №821/1678/16, від 31.07.2019 в справі №813/593/17, від 25.09.2019 в справі №813/4668/16, від 27.11.2019 в справі №802/1183/16-а, від 19.12.2019 року в справі №2а-7683/12/1370, від 05.02.2020 в справі №815/1676/18, від 05.03.2020 в справі №280/360/19, від 26.11.2020 в справі №500/2501/19, від 19.04.2021 року в справі №826/11861/17, від 24.06.2021 в справі №640/15058/19, від 20.07.2021 в справі №826/3465/18, від 21.10.2021 в справі №640/19103/19 та інших. 5.16. Отже, аналіз зазначених правових норм та судової практики дає підстави для висновку про те, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. 5.17. При цьому, за змістом положень статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин. Вказаний висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі№461/1303/19. 5.18. Таким чином, період з моменту ухвалення рішення про поновлення на роботі до моменту прийняття відповідачем наказу про поновлення є періодом затримки виконання рішення суду. 5.19. У судовому засіданні встановлено, що наказ про поновлення [PERSON] на роботі виданий роботодавцем на наступний день після постановлення рішення Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, що, на думку суду, є негайним виконанням рішення суду. 5.20. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином перешкоджав позивачеві приступити до виконання посадових обов`язків останнім надано не було. Навпаки, матеріали справи містять достатньо доказів, які доводять, що роботодавцем пропонувалося [PERSON] з`явитися до департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин для ознайомлення з наказом та прибуття на визначене робоче місце. Проте, будучи особисто ознайомленим під підпис із наказом про поновлення на посаді, [PERSON] на роботу не прибув та до виконання посадових обов`язків не приступив, що останнім не спростовувалося. 5.21. Доводи представника позивача про те, що [PERSON] не був ознайомлений з Посадовою інструкцією начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» та з Положенням про структурний підрозділ, суд до уваги не приймає, оскільки будь-яких перешкод для виконання своїх професійних обов`язків на займаній посаді до моменту звільнення позивач не мав. Крім того, суд приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що у відповідності до розділу 4 «Загальні положення» Порядку розробки, оформлення, погодження та затвердження посадових та робочих інструкцій працівників ПрАТ «УДП» №Б/К-1-02-ООТиЗ-04, затвердженого наказом ПрАТ «УДП» від 25.07.2016 за №188, яка діяла на момент звільнення [PERSON] з посади, посадова та робоча інструкція розробляються безпосередньо керівником структурного підрозділу. Якщо структурний підрозділ був перейменований або підпорядкований та не змінилися його задачі та функції, зміни до посадових (робочих) інструкцій вносяться впродовж одного місяця з дати видання наказу. Відповідальність за своєчасну розробку ПІ (РІ) працівників підрозділу та внесення змін до них несе керівник структурного підрозділу (а.с.165). 5.22. Також, на думку суду, не є спроможними доводи представника позивача про те, що визначення [PERSON] робочого місця за іншою адресою в цьому ж населеному пункті свідчить про невиконання рішення суду про поновлення на посаді. 5.23. Так само на переконання суду не є перешкодою для виконання трудових функцій зазначення у наказі відмінної від рішення суду дати поновлення працівника на посаді. Приймаючи таке рішення, суд звертає увагу на те, що вказана технічна помилка в подальшому була виправлена наказом №163-Б від 31.03.2023. 5.24. Щодо доводів [PERSON] про те, що відповідачем формально виконано рішення суду про поновлення його на посаді, оскільки посада начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП» була зайнята іншою особою, а підлеглі працівники були переведені в новостворений структурний підрозділ, суд зазначає, що процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені розділом VІІ ЦПК України. Таким чином, на даному етапі у суду відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, тому що відповідачем видано наказ про поновлення позивача на посаді, а питання судового контролю за виконанням судового рішення не є предметом розгляду у цій справі. Крім іншого, будь-яких доказів на підтвердження того факту, що станом на момент поновлення позивача на посаді начальника служби матеріально-технічного забезпечення та господарського обслуговування ПрАТ «УДП», вказана посада була зайнята іншою особою, у судовому засіданні надано не було. 5.25. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Outcome: dismissed