Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Яблунівської селищної ради Косівського району про визнання права власності на земельні ділянки мотивуючи свої вимоги тим, що він проживає в с.Уторопи прис.Гниляки Косівського району Івано-Франківської області, являється інвалідом 1 групи довічно. 23.12.1998р. рішенням сесії третього демократичного скликання Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області йому було передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,8470 га ,в тому числі за цільовим призначенням : ділянка №1-для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,2260 га , а саме 0,126 га ріллі, 0,10 га під будівлями і двором ; ділянка [ADDRESS] . 25.12.1998р. на вищезгадану земельну ділянку виданий на його ім`я Державний акт на право власності на землю, який зареєстрований був в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за №649 , який підлягав заміні. На той час він уже хворів та не звернувся у відповідні органи про заміну Державного акту на право власності на землю, зокрема на земельну ділянку площею 0,8470 га за цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. По заяві позивача було виготовлено технічну документацію ФОП [PERSON] 17.11.2022р.. На підставі даної технічної документації 17.02.20023р. була здійснена відділом №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області державна реєстрація земельної ділянки площею 0,6210 га для ведення особистого селянського господарства на його ім`я та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер: 2623688001:01:002:0026. Так, 24.02.2023р. відділом №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 0,2260 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на його ім`я та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер : 2623688001:01:002:0032. 06.03.2023р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано- Франківській області з заявою в якій просив провести реєстрацію його земельних ділянок та видати державний акт на право приватної власності на землю на його ім`я. У відповідь на свою заяву він отримав 07.03.2023р. з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області письмову інформаційну довідку за № 0-225/0211/6-23 в якій вказано, що відповідно до інформації наданої Відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління встановлено, що відповідно до Книги записів державних актів на право приватної власності на землю та Книги записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі станом на 01.01.2013р. за [PERSON] земельні ділянки не зареєстровано. Після отримання вищезгаданої відповіді з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області він звернувся 29.06.2023р. з письмовими заявами про реєстрацію належний йому земельних ділянок та видачу документа на право власності на землю до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області [PERSON] . Його заяви були зареєстровані 29.06.2023р. за реєстраційними номерами 55977696 та 55977892. А 04.07.2023р. він отримав з Центру надання адміністративних послуг Косівської міської ради Косівського району Івано- Франківської області рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №68301801 та за № 68301711. У рішеннях про відмову в проведенні реєстраційних дій було зазначено, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 установив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій , а саме подані документи не відповідають вимогам установленим цим Законом, а тому вирішив відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із зазначеними вище обставинами. В зв?язку із цим позивач змушений за захистом свого права на належні йому на праві власності земельні ділянки звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Вимоги позову підтримує та просить задоволити. Представник відповідача, Яблунівської селищної ради Косівського району в судове засідання не з`явився, від Яблунівського селищного голи Ю.Коваль поступило клопотання про розгляд справи без участі їх представника, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 07.05.2024 року про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності. Статтею392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, згідно архівного витягу за № О-1 від 04.02.2022 р (а.с.16) 23.12.1998р. рішенням сесії третього демократичного скликання Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області позивачу в справі [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,8470 га ,в тому числі за цільовим призначенням : ділянка №1-для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,2260 га , а саме 0,126 га ріллі, 0,10 га під будівлями і двором ; ділянка [ADDRESS] . Відповідно до долученого до матеріалів справи Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.17) [PERSON] 25.12.1998р. на вищезгадану земельну ділянку виданий Державний акт на право власності на землю, який зареєстрований був в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за №649 , який підлягав заміні. По заяві позивача в справі від 23.02.2022р. було виготовлено технічну документацію ФОП [PERSON] 17.11.2022р. (а.с.12-21) . На підставі даної технічної документації 17.02.20023р. була здійснена відділом №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області державна реєстрація земельної ділянки площею 0,6210 га для ведення особистого селянського господарства на його ім`я та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер: 2623688001:01:002:0026 (а.с.8-9) підтвердженням чого є витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7300087822023 від 17.02.2023 року. 24.02.2023р. відділом №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 0,2260 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на його ім`я та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер: 2623688001:01:002:0032 (а.с.10-11) підтвердженням чого є витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5100241092023 від 14.02.2023 року. 06.03.2023р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано- Франківській області з заявою в якій просив провести реєстрацію його земельних ділянок та видати державний акт на право приватної власності на землю на його ім`я. У відповідь на свою заяву він отримав 07.03.2023р. з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області письмову інформаційну довідку за № 0-225/0211/6-23 (а.с.7) в якій вказано, що відповідно до інформації наданої Відділом №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління встановлено, що відповідно до Книги записів державних актів на право приватної власності на землю та Книги записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі станом на 01.01.2013р. за [PERSON] земельні ділянки не зареєстровано. 29.06.2023р. [PERSON] звернувся із відповідними письмовими заявами про реєстрацію належний йому земельних ділянок та видачу документів на право власності на землю до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області [PERSON] однак отримав рішення (а.с.5, 6) про відмову в проведенні реєстраційних дій за №68301801 та за № 68301711. Відповідно до висновку про вартість об?єкта оцінки від 10.02.2024 року, ринкова вартість земельних ділянок: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2260 га., кадастровий номер 2623688001:01:002:0032; для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,6210 га., кадастровий номер 2623688001:01:002:0026; що належать [PERSON] за адресою: присілок Гниляки, село Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області становить 99 650,00 грн В наслідок того, що позивач в справі, позбавлений можливості в інший спосіб, реалізувати своє право на належні йому на праві вланості земельні ділянки через відмову державного реєстратора з підстав відсутності у нього належних правовстановлюючих документів, [PERSON] змушений за захистом свого права власності на нерухоме майно звернутися до суду. Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до п.10 ст.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, законом не передбачено інший спосіб захисту майнових прав позивача крім звернення до суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 316-317, 328 ЦК України та

Outcome: approved