Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

У березні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача згідно якого просив стягнути із відповідача на його користь суму страхового відшкодування, а саме грошові кошти у розмірі 198 122,40 гривень. Визнати дії та бездіяльність відповідача, які полягали у незаконній тривалій відмові у виплаті страхового відшкодування позивачу, нечесною підприємницькою практикою. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позовна заява мотивована, зокрема, тим, що 11.08.2020 сторонами укладено Договір №11-2801-20-00011 добровільного страхування майна. Предметом договору страхування є, зокрема двокімнатна квартири, загальною площею 59 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Страхові випадки за яким відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна, внаслідок, зокрема, наступної події: вогонь (пожежа, вибух, удар блискавки). 19.08.2020 року в житловому будинку [ADDRESS] сталася пожежа внаслідок якої пошкоджено квартиру №25 у вказаному будинку, перекриття на площі 200 м2, 600 м2 металевого покриття будівлі, закопчено стіни та стелю під`їзду. Внаслідок гасіння пожежі було залито водою квартиру №19 . а саме: дві кімнати, кухню та особисті речі (меблі, побутову техніку тощо). Згідно Звіту про оцінку майна №857/20 від 24.09.202, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ПП "Аверті", сума збитку, нанесеного позивачу в результаті пошкодження водою належного йому майна - оздоблення квартири №19 складає: 181 050,00 гривень. Згідно висновку експерта №597/12/2020 від 08.12.2020 вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] , що відбулася внаслідок гасіння пожежі, становить: 198 122,40 грн. 21.08.2020 року позивач подав до відповідача заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування щодо пошкодження майна згідно якої повідомив про настання страхової події 18.08.2020. Листом №03/6121 від 31.08.2020 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для визнання події страховою та виплати страхового відшкодування. На додаткове звернення позивача від 11.09.2020 листом №03/6845 від 24.09.2020 відповідач повідомив про відсутність підстав для перегляду рішення, викладеного у листі за вих. № 03/6121 від 31.08.2020. За результатами розгляду скарги № 1911/1 від 19.11.2020 відповідачем листом №03/9022 від 08.12.2020 в чергове відмовлено у здійсненні страхової виплати. Позивач вважає, що відмова відповідача у визнанні події страховою та виплаті страхового відшкодування суперечить чинному законодавству, умовам договору страхування та Правилам добровільного страхування. Зазначає, що шкода застрахованій квартирі спричинена внаслідок страхового випадку - пожежі, посилаючись при цьому на те, що будь-яких обмежень щодо місця виникнення пожежі, як страхового випадку, ні договором страхування, ні правилами 1 не передбачено. Вважає, що страховим випадком є як пожежа, яка безпосередньо призвела до знищення та пошкодження майна, так і пожежа, яка могла призвести до часткового, або повного знищення, пошкодження чи втрати майна, а, відповідно, пожежа у квартирі [ADDRESS] , могла призвести до часткового або повного знищення, пошкодження чи втрати майна. Також зазначає, що шкода, заподіяна квартирі №19 перебуває у прямому причинному зв`язку із виникненням пожежі у кварті № 25 . Вважає, що внаслідок пожежі у квартирі №25 шкода квартирі №19 була б заподіяна за будь-яких обставин: або від вогню, або внаслідок його гасіння, з метою відвернення можливості спричинення шкоди пожежею (третього варіанту розвитку подій не дано), що вказує на наявність ознаки невідворотності шкоди, заподіяної квартирі [ADDRESS] . Також вважає, що страховик згідно ЗУ «Про страхування», Правилах добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих Держфінпослуг України за №1150769 від 26.08.2005 та Договору страхування зобов`язаний відшкодувати страхувальнику збитки, заподіяні внаслідок пошкодження майна під час гасіння пожежі з метою рятування застрахованого майна. Відмічає, що в Правилах добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих Держфінпослуг України за №1150769 від 26.08.2005, на відміну від Правил добровільного страхування майна (іншого, ніж передбаченого пунктами 5-9 статті 6 Закону України "Про страхування"), зареєстрованих Держфінпослуг України за №1161812 від 22.06.2006, не передбачено виключення із страхових випадків і обмежень страхування як "Страховик не відшкодовує збиток, якщо інше не обумовлене в Договорі страхування, що стався внаслідок загибелі чи пошкодження застрахованого майна: в результаті затоплення, залиття водою в процесі гасіння пожежі". Посилається, що відповідач очевидно усвідомлює характерність та повторюваність випадків заподіяння шкоди майну внаслідок гасіння пожеж, та ототожнення споживачами послуг страхування шкоди від пожежі та шкоди внаслідок її гасіння з метою рятування застрахованого майна від знищення. А також, що користуючись юридичною необізнаністю іноземного громадянина, якому навіть не надано перекладу підписаного договору його рідною мовою, відповідач вчиняє завуальовані спроби шахрайства, що є нечесною підприємницькою практикою та заборонено згідно ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». 31.03.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2021 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу також копію позовної заяви з додатками. 07.06.2021 до суду надійшов відзив у якому відповідач, не заперечуючи обставини укладення договору та звернення позивача з заявою про настання страхового випадку, пояснив, що для фіксації отриманих пошкоджень застрахованим майном внаслідок заявленої події та встановлення розміру нанесеного збитку було залучено ТОВ «Незалежна експертна компанія». За результатами проведеного огляду та наданих документів було встановлено, що пожежа виникла в квартирі [ADDRESS] та поширилась на горище без подальшого розповсюдження на інші об`єкти/приміщення будинку, втому числі без розповсюдження на квартиру №» 19. Майно, яке знаходилось в квартирі 19 було пошкоджено внаслідок залиття його водою, що використовувалась для гасіння пожежі в квартирі №25 та на горищі будинку, а не внаслідок пошкодження його вогнем. Таким чином, зважаючи на результати огляду застрахованого майна та документи надані позивачем, у відповідача відсутні підстави вважати, що застраховане майно в квартирі [ADDRESS] було пошкоджене вогнем внаслідок пожежі, яка відбулась в квартирі №25 за цією ж адресою та на випадок чого було укладено Договір страхування. Заперечуючи твердження представника позивача страховим випадком є як подія, яка призвела до знищення, пошкодження майна, так і подія, яка могла призвести до знищення майна, звертає увагу на той факт, що визначення «страховий випадок» містить продовження, а саме : «...яка відбулась (настання страхового ризику)...». В даному ж випадку ризик «Вогонь (пожежа)» не настав (подія не відбулась, ризик не настав), тому, відповідно, підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. Також відповідач зазначає, що пошкодження майна відбулось внаслідок впливу рідини з сусіднього приміщення, даний випадок можливо розглянути як такий, за яким може бути визнано подію страховою та здійснено виплату страхового відшкодування. Однак, в даному випадку не відбулось витікання рідини в результаті раптового включення протипожежних систем. Рідина (вода) потрапила в квартиру позивача в результаті цілеспрямованого гасіння пожежі в квартирі №25 . Що стосується твердження позивача, що Правила 1 не передбачають такого виключення із страхових випадків і обмежень у страхуванні як «Страховик не відшкодовує збиток, якщо інше не обумовлене в Договорі страхування, що стався внаслідок загибелі чи пошкодження застрахованого майна в результаті затоплення, залиття водою в процесі гасіння пожежі», відповідач повідомив, що вказані умови передбачені Правилами 2, на підставі яких було укладено вказаний Договір страхування. Тобто вказані Правила мають рівнозначне значення для регулювання умов вказаного Договору. Більше того, як Правила 1, так і Правила 2 містяться на офіційному сайті відповідача в загальному доступі. Крім того, позивач на виконання п.4.4 п. 4 Договору не звертався до відповідача з проханням роз`яснити вищезазначені Правила. Тому, для відповідача не зрозуміло чому тепер, в позовній заяві, останній зазначає про вчинення обману з боку відповідача та звинувачує останнього в спробі шахрайства та веденні нечесної підприємницької діяльності, чим підриває ділову репутацію відповідача. Що стосується мови викладення умов Договору страхування, відповідач повідомив, що вперше з заявою на страхування майна-опитувальним листом для фізичних осіб позивач звернувся в 2016 році та було укладено договір добровільного страхування зазначеної вище квартири. В 2017 році за вищезазначеним Договором страхування позивач отримував страхове відшкодування. В подальшому позивач переукладав Договори страхування без внесення змін умов Договору страхування окрім страхової суми все на тій же українській мові. Жодного разу, до вказаного випадку, позивач не просив ні перекласти договір страхування на його рідну мову, ні допомоги в отриманні послуг перекладача. Тому для відповідача вказані твердження є безглуздими та такими, що не заслуговують на увагу. У відзиві відповідач вважає, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийняте у повній відповідності з умовами Договору страхування та вимогами чинного законодавства, вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та безпідставними, та просить у позові відмовити. В обґрунтування відповіді на відзив представник позивача не погоджується з поясненнями відзиву та притримується оцінки обставин, власних міркувань і аргументів викладених у позовній заяві. Також у відповіді на відзив представник позивача окремо повідомляє, що факт відсутності страхового випадку - «вплив рідини …» визнає дві сторони та пропонує не обтяжувати процесуальні документи доводами щодо вказаного питання. Та робить висновок, що прийняття рішення за заявою №МН-571 має відбуватися згідно правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих Держфінпослуг України за №1150769 від 26.08.2005. Ухвалою суду від 30.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, виклик свідків та розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, відмовлено. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності позивача, що підтверджується наданими позивачем копіями договору купівлі-продажу та витягу про державну реєстрацію прав №33315053 та не спростовується відповідачем. 11.08.2020 між страховиком - відповідачем ПАТ «СК «Українська страхова група» та страхувальником - позивачем [PERSON] було укладено Договір № 11-2801-20-00011 добровільного страхування майна (т.1 а.с. 33), далі - Договір страхування. Предметом якого у п. 1 визначено майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме Конструкція з оздобленням Квартира, Житлове, Двокімнатна квартира, загальною площею 59 кв.м. Страхова сума за договором: 4 000 000,00 грн. (п. 2.1.); Вигодонабувач: [PERSON] (п. 2.2.); франшиза (безумовна) 0,2% (п.2.7.); Період страхування: з 16.08.2020 по 15.08.2024 (п.2.9.). Відповідно до п. 2. Договору страхування, «Умови страхування», цей Договір укладається, зокрема, відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ зареєстрованих ДКРРФПУ за №1150769 від 26.08.2005 (далі по тексту - Правила 1), Правил добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 закону України «Про страхування») зареєстрованих ДКРРФПУ за №1161812 від 22.06.2006 (далі по тексту - Правила 2). Страхова сума за договором: 4 000 000,00 грн. (п. 2.1.); Вигодонабувач: [PERSON] (п. 2.2.); франшиза (безумовна) 0,2% (п.2.7.); Період страхування: з 16.08.2020 по 15.08.2024 (п.2.9.). Відповідно до п. 2.3. Договору страхування, Страхові випадки. За даним Договором відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна зазначеного в розділі 1 цього Договору, внаслідок настання наступних подій: 2.3.1. Вогонь (пожежа, вибух, удар блискавки), згідно із п.п. 3.1.1., 3.1.3., 3.1.5. Правил 1; 2.3.2. Стихійні явища (буря, вихор, ураган, смерч, шторм, град, зливові дощі, тиск снігового шару, повінь, надходження підґрунтових вод, паводок, льодохід, переміщення чи осідання ґрунту, зсув, обвал, землетрус, гірські обвали і схід лавин) згідно із п.п. 3.2.1., 3.2.3., 3.2.5., 3.2.7, 3.2.9., 3.2.13. Правил 1; 2.3.3 Вплив рідини з водопровідних, каналізаційних, опалювальних та протипожежних систем, внаслідок їх пошкодження, в тому числі із сусідніх приміщень; згідно із п.п. 3.1.1. Правил 2; 2.3.4. Неправомірні дії третіх осіб, а саме: крадіжка зі зламом, грабіж, розбійний напад, умисне знищення або пошкодження майна третіми особами (включаючи вандалізм, хуліганство) згідно із п.п. 3.2.1., 3.2.2., 3.2.3., 3.2.4., 3.2.5. Правил 2; 2.3.5. Падіння літальних апаратів, їх частин, уламків із п.п. 3.3. Правил 2; Встановлено, що 19.08.2020 на об`єкті житловий будинок, квартира [ADDRESS] сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 19.08.2020, відповідно до якого, пожежею знищено особисті речі в квартирі 25 , перекриття над поверхом та пошкоджено квартиру 25 , перекриття на площі 200 м2, 600 м2 металевого покриття будівлі, закопчено стіни та стелю під`їзду. 25.08.2020 працівниками структурного підрозділу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» ЖЕД «Печерська брама» складено акт відповідно до якого Квартира [ADDRESS] двокімнатна, розташована на четвертому поверсі (останньому) другого під`їзду. Внаслідок гасіння пожежі, було залито приміщення квартири №19 , а саме: дві кімнати, кухня та особисті речі (меблі, побутова техніка тощо). Пошкодження несучих конструкцій в квартирі не виявлено. 25.08.2020 представником ТОВ «Незалежна експертна компанія» та позивачем складено акт , відповідно до якого, огляд квартири - оздоблення було проведено за адресою: [ADDRESS] , у результаті гасіння пожежі було залито квартиру. Залито стелю, стіни, підлогу, меблі, вхідні двері зламані. 31.08.2020 листом за вих.№03/6121 щодо прийнятого рішення за заявою №МН-571, відповідач, на заяву позивача яка надійшла 21.08.2020 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування щодо пошкодження майна внаслідок настання події 18.08.2020, а саме: внаслідок впливу рідини від гасіння пожежі, що виникла в сусідній квартирі [ADDRESS] , було пошкоджено застраховане майно, повідомив позивача про відсутність підстав для визнання події страховою та виплати страхового відшкодування. Згідно Звіту про оцінку майна №857/20 від 24.09.2020, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Аверті» станом на 19.10.2020, сума збитку, нанесеного позивачу в результаті пошкодження водою належного йому майна - оздоблення квартири [ADDRESS] , складає: 181 050,00 гривень. Згідно висновку експерта №597/12/2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 08.12.2020, виконаного судовим експертом Свистуновим І.С., вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення наслідків залиття приміщення квартири [ADDRESS] що відбулось внаслідок гасіння пожежі становить 217 464,00 грн. Вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] , що відбулася внаслідок гасіння пожежі, становить: 198 122,40 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Між тим, статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У відповідності до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У спірних правовідносинах сторонами при укладені договору визначено конкретні умови страхування якими опосередковано його зміст. Зокрема передбачено у п. 2, що договір укладається, відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ зареєстрованих ДКРРФПУ за №1150769 від 26.08.2005, Правил добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 закону України «Про страхування») зареєстрованих ДКРРФПУ за №1161812 від 22.06.2006. Відповідно до Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ зареєстрованих ДКРРФПУ за №1150769 від 26.08.2005 встановлено, що страховим випадком є подія зазначена в Договорі страхування, що не залежить від волі та бажання Страхувальника (Вигодонабувача), яка може призвести до часткового або повного знищення, пошкодження чи втрати майна, яка відбулася (настання страхового ризику), і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику (Вигодонабувачу), в межах страхової суми. Такими подіями є: 3.1. Вогонь (пожежа, вибух, удар блискавки). 3.1.1. Пожежа (включаючи задимлення, що її супроводжує, виділення сажі і корозійного газу), крім її виникнення внаслідок навмисного або ненавмисного знищення або пошкодження (підпалу) майна третіми особами. Під пожежею розуміється вогонь, що виник поза місцем, спеціально призначеним для його розведення і підтримки, або поширився за його межі і здатний поширюватися самостійно. Під задимленням розуміється виділення диму в результаті пожежі (або тління). Під виділенням сажі розуміється виділення сажі в результаті пожежі (або тління). Під корозійним газом розуміється виділення газу, здатного завдати шкоди якостям застрахованого майна, що виникло внаслідок раптового і несподіваного нагрівання полімерних матеріалів. З матеріалів справи вбачається, що пожежа виникла в квартирі [ADDRESS] та поширилась на горище без подальшого розповсюдження на інші приміщення будинку, у тому числі без розповсюдження на квартиру № 19 . Майно, яке знаходилось в квартирі позивача було пошкоджено внаслідок залиття його водою, що використовувалась для гасіння пожежі в квартирі №25 та на горищі будинку, а не внаслідок пошкодження його вогнем. Дана обставина визнається сторонами по справі. Відтак суд погоджується з доводами відповідача, що відсутні підстави вважати, що застраховане майно в квартирі [ADDRESS] , було пошкоджене вогнем внаслідок пожежі, яка відбулась в квартирі 25 за цією ж адресою та на випадок чого було укладено Договір страхування. У постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 року у справі № 6-101цс11 зроблено висновок, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. Таким чином, з врахуванням змісту зазначених вище норм та встановлених обставин, судом не встановлено наявності страхового випадку, що тягне за собою обов`язок відповідача сплатити позивачу суму страхового відшкодування за договором. Суд критично відноситься до доводів позивача, що шкода, заподіяна квартирі перебуває у прямому причинному зв`язку із виникненням пожежі, оскільки відповідно до погоджених сторонами умов та вимог договору страхування, страховим випадком є безпосередньо пошкодження застрахованого майна в наслідок пожежі з урахуванням її можливих складових (вогонь, задимлення, виділення сажі, корозійний газ). Пов`язаність обставин пожежі та її усунення не змінюють змісту погоджених умов страхування та не робить будь -які пов`язані з пожежею наслідки страховим випадком. Також суд критично відноситься до вказівки у висновку експерта №597/12/2020 від 08.12.2020, що причиною пошкодження приміщень квартири крім, залиття рідиною та життєдіяльності мешканців квартири є дії вогню (наявність кіптяви на елементах дерев`яного перекриття), оскільки огляд проводився експертом 11.11.2020, а у наявних в матеріалах справи документах, що передували складання даного висновку та складені після пожежі, безпосередніх слідів пожежі в квартирі не виявлено та не описано. Крім того такий висновок експерта виготовлений щодо пошкоджень внаслідок залиття та вартості ремонтно-будівельних робіт, завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття. Поряд з цим, суд враховує, що пошкодження застрахованого майна відбулось внаслідок впливу рідини, що використовувалась для гасіння пожежі, а не внаслідок виходу з ладу водопровідних, каналізаційних, опалювальних та протипожежних систем, внаслідок раптового їх пошкодження, в тому числі із сусідніх приміщень. Крім того, таке пошкодження відноситься до виключень, передбачених п. 3.2.3 Договору страхування та п.3.1.7 Правил добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 закону України «Про страхування») зареєстрованих ДКРРФПУ за №1161812 від 22.06.2006. Тобто зазначене свідчить, що пошкодження застрахованого майна не є також страховим випадком передбаченим п. 2.3.3 Договору страхування. Щодо заявленої позивачем вимоги про визнання дії та бездіяльність відповідача, які полягали у незаконній тривалій відмові у виплаті страхового відшкодування позивачу, нечесною підприємницькою практикою суд звертає увагу на наступне. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частині 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Нечесна підприємницька практика включає наступне: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (Згідно частиною 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, зокрема, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору (ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів») Суд наголошує, що за правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, факт нечесної підприємницької практики повинен бути доведений і обґрунтований саме позивачем. Проте, будь-яких конкретних та беззаперечних правових доказів про те, що укладений між сторонами договір № 11-2801-20-00011 добровільного страхування майна від 11.08.2020 укладено відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики сторона позивача суду не надала. Відповідно до заявленої позовної вимоги, позивач просить визнати нечесною підприємницькою практикою дії та бездіяльність відповідача, які полягали у незаконній тривалій відмові у виплаті страхового відшкодування позивачу, нечесною підприємницькою практикою, що не узгоджується з положеннями статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» . Також представник позивача в наданих до суду процесуальних документах нечесну підприємницьку практику відповідача пов`язує із введенням в оману споживачів щодо змісту страхування та, що користуючись юридичною необізнаністю позивача йому не надано перекладу підписаного договору його рідною мовою. Натомість будь-яких конкретних фактів стосовно підтвердження таких обстави відносно позивача, його представником не наведено, доказів не долучено. Зокрема, не надано будь-яких доказів повідомлення позивачу, на момент укладення договору, інформації щодо умов страхування відмінних від узгоджених сторонами в договорі страхування. Не надано доказів нерозуміння позивачам умов договору внаслідок незнання української мови. Навпаки матеріли справи, окрім договору страхування, містять й інші документи складені за участі позивача українською мовою. Окрім того, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом або договором. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи захисту не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Тож у кожному конкретному спорі суд насамперед повинен оцінювати застосовувані способи захисту порушених прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та передбачені статтею 13 ЦК України обмеження щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав будь-якою особою. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 52))". Тобто ефективність способу захисту інтересу та права позивача визначається перш за все виходячи з змісту порушеного права за захистом якого він звернувся. У даному спорі позивач звернувся за захистом майнового права порушеного, на його думку, невиплатою страхового відшкодування. Заявлена позивачем вимога про визнання дії та бездіяльність відповідача, які полягали у незаконній тривалій відмові у виплаті страхового відшкодування позивачу, нечесною підприємницькою практикою, не відповідає характеру правопорушення та реально не може відновити порушене суб`єктивне право за захистом якого він звернувся, а отже є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові у цій частині. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Тому відсутні правові підстави для відшкодування судових витрат позивачу. Відповідачем судові витрати до стягнення не заявлялись.

Outcome: dismissed