Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

28.12.2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської селищної ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Могильна Л.Г., про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (земельний пай), в якій позивачка уточнивши позовні вимоги просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на земельний пай розміром 4,1093 - склад сільськогосподарських угідь, із них 3.3395-рілля, а 0.7698 - кормові угіддя на підставі Державного акту на право власності, серія ДП від 19 травня 1999 року, виданого Миколаївською селищною радою (перейменованою в Обухівська селищна територіальна громада Дніпровського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ: 04338339). В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] від загального атеросклерозу померла [PERSON] , про що 06.01.1999 року видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Виконкомом Миколаївської селищної ради. 12 жовтня 1998 [PERSON] зробила заповіт на все майно, де б воно не було і з чого не складалось, яке вона заповідала позивачу у справі, [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач у справі [PERSON] за заповітом, в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, однак через виготовлений позивачем Державний Акт на земельний пай розміром 4,1093-всього склад сільськогосподарських угідь, із них 3.3395 - рілля, а 0.7698 - кормові угіддя на підставі Рішення Миколаївської селищної ради за № 5-5/ХХІІІ від 25 березня 1999 року був отриманий на ім`я матері позивачки, яка померла в січні 1999 року, у зв`язку з чим державний нотаріус не видала позивачу Свідоцтво про спадщину. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2023 було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.02.2024. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024 первісного відповідача - Миколаївську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області замінено належним відповідачем - Обухівською селищною територіальною громадою Дніпровського району Дніпропетровської області (ЄДРПОУ: 04338339, адреса місцезнаходження: вулиця Центральна, буд. 35, село Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Богемська С.О. позов підтримала у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача Обухівської селищної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, заперечень щодо позовних вимог не подав. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори Могильна Л.Г. надала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконкомом Миколаївської селищної ради від 06.01.1999, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 01. (а.с.11) Згідно заповіту, посвідченого секретарем Виконавчого комітету Миколаївської селищної ради від 20.10.1998 за реєстровим № 41, [PERSON] заповіла своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, своїй доньці - [PERSON] (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.1976 року, [PERSON] , [INFO] народилася в с. Миколаївка Царичанського району Дніпропетровської області, відповідний запис № 31. Її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом 24 березня 2000 року державним нотаріусом Петриківської нотаріальної контори на підставі Заповіту від 12 жовтня 1998 року, [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із А-1 житловий будинок глінобитний обкладений цегельною плиткою , площею 29,2 кв. Б-1 сарай глинобітний обкладений цегельною плиткою, та інші надвірні прибудівлі (підвал, колодзь), включаючи огорожі, розташовані на земельній ділянці площею 3100 кв.м. за адресою: [ADDRESS] і грошових внесків. Заведена спадкова справа № 4/99 та зареєстровано в Реєстрі № 1038. (а.с.12) Згідно Державного акту на право власності на землю серії ДП, [PERSON] на підставі рішення Миколаївської селищної Ради народних депутатів № 5-5/ХХІІІ від 25 березня 1999 року, належить на праві приватної власності земельна ділянка, загальною площею 4,1093 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з 3,3395 га - рілля і 0,7698 га - кормові угіддя, яка перебуває на території Миколаївської селищної ради. Державний акт виданий 19.05.21999 (а.с.13). Як вбачається із відповіді, наданої завідувачем Петриківської державної нотаріальної контори на запит Петриківського районного суду Дніпропетровської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа. (а.с.34-46) Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Так, відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі -ЦК УРСР). Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги, що позивач набув право власності на домоволодіння і грошові внески, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , а також те, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (земельний пай), яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю, серія ДП від 19.05.1999, виданого Миколаївською селищною Радою народних депутатів, з урахуванням того, що відповідачем будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених у позові не надано, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved