Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

06 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату поваги та піклування одне про одного, через зловживання чоловіком спиртними напоями, на ґрунті чого виникали постійні сварки, зникла сприятлива і доброзичлива атмосфера у сім`ї, погіршення стосунків призвело до припинення шлюбних відносин, тому, на думку позивачки, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року справу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси на підставі п.1 ч.1\~ст.31 ЦПК України\~за підсудністю. 13 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. 03 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, в якому вона також не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, оскільки останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» він вважається повідомленим належним чином. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 07 липня 2000 року у Приветненській сільській раді м. Алушта, Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 липня 2000 року. У шлюбі подружжя неповнолітніх дітей не має. Причинами розпаду\~сім`ї стало те, що спільне життя між подружжям не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату поваги та піклування одне про одного, через зловживання відповідачем спиртними напоями, на ґрунті чого виникали постійні сварки, зникла сприятлива і доброзичлива атмосфера у сім`ї, погіршення стосунків призвело до припинення шлюбних відносин, тому на даний час шлюб існує лише формально, а сім`я фактично розпалася. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, позивачка продовжує наполягати на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За змістом частини другої статті 114, статті 115\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~

Outcome: approved