Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

03.08.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, просить суд Розірвати Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрієм Олеговичем 23.01.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2277, Розірвати Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрієм Олеговичем 23.01.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №2278, Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0.1000 га, кадастровий номер: 3223187705:02:025:0078 та зареєструвати право власності за попереднім власником [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0.0419 га, кадастровий номер: 3223187705:02:025:0130 та зареєструвати право власності за попереднім власником [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , також просив вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23.01.2020 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено вищезазначені договори купівлі-продажу земельних ділянок. Згідно п. 2.1. Договору 2277, продаж земельної ділянки проводиться за 250\~609,30 грн, що становить еквівалент 10300 доларів США, з яких: 50121,86, що еквівалентно 2060 доларів США Покупець сплачує Продавцю в день підписання цього договору; Залишок грошових коштів, а саме 200487,44 грн, що еквівалентно 8240 доларів СІЛА сплачуються Покупцем рівними платежами не пізніше 23 числа кожного місяці, протягом чотирьох місяців, починаючи з березня місяця 2020 року по червень місяць 2020 року, а саме по 2060 доларів США. Факт повного та остаточного розрахунку за цим договором між сторонами буде підтверджуватися заявою про повний розрахунок, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Згідно п. 2.1. Договору 2278, продаж земельної ділянки проводиться за 99757,10 грн, що становить еквівалент 4100 доларів США, з яких: 19951,42, що еквівалентно 820 доларів США Покупець сплачує Продавцю в день підписання цього договору; Залишок грошових коштів, а саме 79805,68 грн, що еквівалентно 3280 доларів СІЛА сплачуються Покупцем рівними платежами не пізніше 23 числа кожного місяці, протягом чотирьох місяців, починаючи з березня місяця 2020 року по червень місяць 2020 року, а саме по 2060 доларів США. Факт повного та остаточного розрахунку за цим договором між сторонами буде підтверджуватися заявою про повний розрахунок, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Відповідно до умов договору, сторони домовились, що право власності на передану покупцю земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за покупцем [PERSON] 23.01.2020 року. В порушення Договору 2277 та Договору 2278 Відповідач не сплатив 250609,30 грн. за Договором 2277 та не сплатив 99757,10 грн. за Договором 2278, що є істотним порушенням вказаних Договорів, а тому позивач вважає, що в силу вимог ст. 651 ЦК України, вказане є підставою для його розірвання та повернення майна. 07.09.2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. 25.01.2024 року на адресу суду надійшло клопотання представниці третьої осмоби [PERSON] [PERSON] , в якому остання зазначила, що даний позов є фіктивним, поданий з ініціативи відповідача [PERSON] з метою позбавлення її, [PERSON] , права на майно набуте у спільну сумісну власність в період шлюбу. Зазначила, що визначена договором купівлі-продажу ціна земельної ділянки, була сплачена відповідачем [PERSON] у строки обумовлені договором за рахунок спільних коштів подружжя. Жодних претензій позивачки на адресу [PERSON] чи [PERSON] протягом січня 2020 по жовтень 2021 року не надходило. Вказала, що представниця позивача та відповідач [PERSON] вводять суд в оману, та зловживаючи своїми процесуальними правами, намагаються позбавити [PERSON] права на належне їй майно. 25.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримали, просила задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, посилаючись на зміну сімейного і майнового стану, перебування на військовій службі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 23.01.2020 року було укладено Договори купівлі продажу земельних ділянок: - за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223187705:02:025:0078 площею 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрієм Олеговичем в реєстрі за №2277 (Далі - Договір 2277); - за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3223187705:02:025:0130 площею 0.0419 га для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрієм Олеговичем в реєстрі за №2278 (Далі - Договір 2278). Згідно п. 2.1. Договору 2277, продаж земельної ділянки проводиться за 250\~609,30 грн, що становить еквівалент 10300 доларів США, з яких: 50121,86, що еквівалентно 2060 доларів США Покупець сплачує Продавцю в день підписання цього договору. Залишок грошових коштів, а саме 200487,44 грн, що еквівалентно 8240 доларів США сплачуються Покупцем рівними платежами не пізніше 23 числа кожного місяці, протягом чотирьох місяців, починаючи з березня місяця 2020 року по червень місяць 2020 року, а саме по 2060 доларів США. Факт повного та остаточного розрахунку за цим договором між сторонами буде підтверджуватися заявою про повний розрахунок, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Згідно п. 2.1. Договору 2278, продаж земельної ділянки проводиться за 99757.10 грн, що становить еквівалент 4100 доларів США, з яких: 19951.42, що еквівалентно 820 доларів США Покупець сплачує Продавцю в день підписання цього договору; Залишок грошових коштів, а саме 79805.68 грн, що еквівалентно 3280 доларів США сплачуються Покупцем рівними платежами не пізніше 23 числа кожного місяці, протягом чотирьох місяців, починаючи з березня місяця 2020 року по червень місяць 2020 року, а саме по 2060 доларів США. Факт повного та остаточного розрахунку за цим договором між сторонами буде підтверджуватися заявою про повний розрахунок, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. В порушення Договору 2277 та Договору 2278 Відповідач не сплатив 250609.30 грн. за Договором 2277 та не сплатив 99757.10 грн. за Договором 2278, що є істотним порушенням вказаних Договорів. Відповідно до умов договорів сторони домовились, що право власності на передані покупцю земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно Витягу від 23.01.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №197420689, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223187705:02:025:0078 зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50783183 від 23.01.2020 року. Згідно Витягу від 23.01.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №197423415, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223187705:02:025:0130 зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50783520 від 23.01.2020 року. Відповідач, [PERSON] , порушуючи покладений на нього за договорами обов`язок щодо оплати вартості за земельні ділянки, розрахунків за обома договорами не здійснив, що, на думку позивача [PERSON] , є істотним порушенням умов договорів купівлі-продажу та в силу вимог ст. 651 ЦК України є підставою для їхнього розірвання та повернення майна. Вказаний факт визнаний відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1\~ст.16 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин (п.п.1, 2,3 ч.1\~ст.264 ЦПК України). Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином, відповідач не виконав свого зобов`язання за договорами щодо розрахунків за придбані земельні ділянки. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~651\~ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України). У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами(частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Такий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 16 ЦК України розірвання порушеного договору є способом захисту цивільних прав, оскільки розірвання кредитором порушеного договору спрямоване на припинення правовідношення у такому договорі. Такий спосіб захисту (1) застосовується у відповідь на порушення боржником договору (2) застосовується з ініціативи кредитора (3) спрямований на захист прав кредитора та (4) позбавляє боржника певних суб`єктивних прав. У такому разі боржник позбавляється права вимагати виконання договору кредитором, оскільки розірвання договору тягне для боржника, який допустив порушення, цілком конкретний негативний наслідок - він позбавляється суб`єктивних прав, наданих йому договором. Відповідно до статті 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Водночас частина друга статті 13 ЦК України встановлює загальне правило, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином, частина друга статті 651 ЦК України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушення має істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 у справі № 199/3846/19. Невиконання відповідачем [PERSON] умов договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: несплата грошових коштів за придбання земельних ділянок, є істотним порушенням умов договорів, що спричинило значну шкоду позивачу та виражається у неотриманні грошових коштів за проданий товар. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер: 3223187705:02:025:0078 площею 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки кадастровий номер: 3223187705:02:025:0130 площею 0.0419 га для ведення особистого селянського господарства, сторони дотрималися форми оспорюваного щодо його нотаріального посвідчення; однак відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язання у зазначений договорами строк не виконав, що ним не оспорюється, у зв`язку з чим договори купівлі-продажу підлягають розірванню через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, а саме: не здійснення оплати за об`єкти нерухомого майна. Вказані договори купівлі-продажу були укладені у період перебування відповідача та третьої особи у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Велика Палата Верховного Суду вказала, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68\~СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69\~СК України). Той факт, що чоловік і дружина не врахували відповідних боргових зобов`язань при укладенні договору про поділ майна подружжя, не може доводити відсутність цих спільних боргових зобов`язань у колишнього подружжя. Колегія підтримала висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 27 квітня 2016 р. у справі № 537/6639/13-ц та від 14 вересня 2016 р. у справі\~№ 334/5907/14-ц\~про солідарний характер відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів Позивач довів обставини, що дають підстави для розірвання договорів відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, а саме: істотність порушення відповідачем умов договору, завдання позивачеві шкоди, внаслідок якої позивач позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Набуте майно, а саме земельні ділянки підлягають поверненню Позивачу. Повернення земельних ділянок позивачу можливе шляхом скасування реєстраційних дій про проведення державної реєстрації права власності за Відповідачем. За змістом статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про: державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи, що в силу наведеної прямої норми статті 26 вказаного Закону, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), то не вирішення даного питання фактично має наслідком не вирішення позовної вимоги по суті та унеможливлення ефективного захисту порушених прав Позивача. З метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим\~ номером 3223187705:02:025:0078 та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0419 га з кадастровим\~ номером 3223187705:02:025:0130, відновивши державну реєстрацію права власності на ці земельні ділянки за попереднім власником [PERSON] . На думку суду, такий спосіб вирішення спору буде достатнім для відновлення порушених прав позивача. У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь держави сума судового збору у розмірі 4 294 гривні 40 копійок.

Outcome: partial