Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Представниця позивача адвокат Фідірко Я.С. звернулася до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на жилий будинок з будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Гребіник З.Д. із заявою про прийняття спадщини, за наслідками подання якої була відкрита спадкова справа № 27/2023. Крім позивача, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є онук померлої - [PERSON] , який також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Померла [PERSON] була особою похилого віку, часто хворіла, останній рік у зв`язку з погіршенням стану здоров`я потребувала постійної сторонньої допомоги. Доглядом за померлою [PERSON] , забезпеченням її ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням, сплатою комунальних платежів займався позивач. Відповідач після смерті своєї матері, доньки померлої [PERSON] , жодних стосунків з померлою не підтримував. З 2004 року жодного разу не приїздив до [PERSON] , навіть не телефонував, не цікавився життям померлої. Будь-якої матеріальної чи іншої допомоги від [PERSON] померлій не надходило. На похованні [PERSON] відповідач також не був присутній. Про те, що померла була особою похилого віку та мала проблеми зі здоров`ям, потребувала лікування та уваги власного онука, відповідачу було відомо, але він не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість. Про обізнаність відповідача про безпорадний стан померлої також свідчить той факт, що після відкриття спадщини померлої відповідач одразу ж звернувся із заявою про прийняття спадщини. Померла дуже хвилювалася з приводу відсутності спілкування із онуком, що і стало підставою для погіршення стану її здоров`я. Позивач вважає, що відповідач ухилився від піклування [PERSON] , тому підлягає усуненню як спадкоємець від права на спадкування. Посилаючись на вказані обставини представниця позивача просить суд: 1) усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] право на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 01.12.2023 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 20.12.2023 представником відповідача адвокатом Кучмієм Д.В. був поданий відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову та вказав, що відповідачем визнаються обставини проте, що: [PERSON] є рідною бабусею відповідача: спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] ; з 2004 року відповідач не проживає та знявся з реєстрації по [ADDRESS] ; після смерті [PERSON] відповідач особисто звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідач не погоджується з іншими твердженнями позовної заяви. Зокрема представник відповідача вказав, що його довірителю було відомо, що стан здоров`я [PERSON] не був безпорадним. Про смерть [PERSON] відповідач дізнався вже після спливу кількох днів після смерті, тому не був присутнім на похованні. Твердження викладені у позовній заяві про погіршення стану здоров`я та перебування [PERSON] у безпорадному стані не підтверджені доказами. Копії письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які написані на один манер, не можуть бути прийняті як докази, оскільки показання свідків повинні бути надані безпосередньо в судовому засіданні. Також представник відповідача зазначив, що [PERSON] з 2004 року перестав проживати разом із бабусею [PERSON] , проте жодних протиправних дій відносно неї не вчиняв, вважав її своєю бабусею. У 2012-2013 роках відповідач проходив строкову службу у Збройних силах України в Миколаївській області. З 2014 року працював у лінійному відділі поліції станції Суми. З 2016 року проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Сумській області, тобто має ненормований робочий графік. У 2018 році відповідач одружився та має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження. До 2021 року відповідач періодично приїздив у м. Тростянець й іноді зустрічався з бабусю та спілкувався на вулиці. Через своїх знайомих та друзів відповідач володів інформацією про те, що [PERSON] має задовільній стан здоров`я, самостійно пересувається, проживає у с. Боромля, часто приїздить у м. Тростянець, скільки самостійно здійснювала догляд за своїм будинок у [ADDRESS] , де окрім неї, ніхто не проживав. Наскільки відомо відповідачу, [PERSON] не мала хвороб, які б могли свідчити про її безпорадний стан, не мала групи інвалідності, до дня смерті усвідомлювала значення своїх дій і вчинків, могла самостійно пересуватися. Якщо б [PERSON] озвучила до відповідача якесь прохання про допомогу, то він би допоміг останній. Відповідач, як онук померлої [PERSON] , за правом представлення виявив волю та бажання здійснити спадкування після смерті бабусі шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у межах встановленого законом строку. У зв`язку з наведеним, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. 22.12.2023 представницею позивача [PERSON] була подана відповідь на відзив, у якій остання вказала, що відповідач не брав участі у житті померлої [PERSON] протягом останніх років її життя навіть шляхом телефонного спілкування. Тому відповідачу невідомо, що причиною смерті [PERSON] є церебральний атеросклероз. Протягом останнього року життя [PERSON] часто скаржилася на свій стан здоров`я, а незадовго до смерті перебувала на лікуванні у стаціонарному відділенні КНП Боромлянської сільської ради «АЗПСМ села Боромля» з діагнозом церебральний атеросклероз. Зайнятість відповідача на роботі та сімейний стан не можуть бути обґрунтованими підставами не спілкуватися з бабусею, яка є єдиною близькою родичкою по лінії матері. Позивач є особою похилого віку, проживає у м. Суми, працює на АТ «СМНВО-Інжинірінг», має сім`ю, однак це не заважало йому приїздити до м. Тростянець та с. Боромля, де [PERSON] проживала протягом останнього року життя, та доглядати за нею. Крім того, останній рік свого життя [PERSON] проживала у [ADDRESS] у будинку, який належить позивачу на праві власності. Ухвалою суду від 09.01.2024 за клопотаннями представників сторін було витребувано докази у справі та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні. 29.01.2024 представником відповідача [PERSON] було подано письмові заперечення, у яких останній посилаючись на інформацію виконавчого комітету Боромлянської сільської ради, вказав, що проживання [PERSON] у будинку по [ADDRESS] було обумовлене здійсненням догляду за її матір`ю [PERSON] , 1927 року народження, а також обробляла город, закупляла продукти харчування та ліки в аптеці, отримувала гуманітарну допомогу. Будинок у якому проживала [PERSON] належав її матері та ймовірно позивач набув на нього право власності в порядку спадкування. Жодних даних про перебування [PERSON] у безпорадному стані не наведено, а навпаки стверджується, що остання мала задовільний стан здоров`я. Крім того, представник відповідача зазначив, що згідно відомостей наданих КП Боромлянської сільської ради «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини села Боромля» [PERSON] зверталася за медичною допомогою лише чотири рази незадовго до смерті. На стаціонарному лікуванні [PERSON] протягом року не перебувала, не мала показань для оформлення постійного догляду. Перебування [PERSON] у безпорадному стані (такому стані особи, зумовленим похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування) не підтверджується доказами. Ухвалою суду від 19.02.2024 було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представниця позовні вимоги підтримали пославшись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та в запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце спадкові правовідносини, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] у с. Боромля Охтирського району Сумської області померла [PERSON] , яка доводиться позивачеві рідною сестрою, а відповідачеві - бабусею по лінії матері (а.с. 8-10, 66, 69, 177-181, 189-192). Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 19.04.2024 за № 23 смерть [PERSON] настала [INFO] по [ADDRESS] , а причиною смерті зазначено - церебральний атеросклероз ІІІ (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на садибу, яка розташована по [ADDRESS] , до складу якої входить земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва площею 0,0563 га, а також розташований на даній земельній ділянці жилий будинок з будівлями і спорудами (а.с. 13-21). Мати відповідача, [PERSON] , яка доводилась дочкою [PERSON] , померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 66, 69, 189-192). Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за № 76772592 від 26.04.2024 та №72752984 від 08.06.2023, а також копії спадкової справи, наданих приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 27/2023. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] були подані [PERSON] та [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 171-193). Як вбачається з повідомлення КНП Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини села Боромля» від 18.01.2024 за № 11, декларації № 0001-РНРО-А6АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, а також медичної амбулаторної картки хворого, за життя [PERSON] до сімейного лікаря зверталася 27.02.2023, 28.02.2023, 07.04.2023, 18.04.2023. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] уклала 28.02.2023 з лікарем загальної практики-сімейної медицини КНП Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики -сімейної медицини села Боромля» [PERSON] . При зверненні до лікаря скаржилася на загальну слабкість втому, нездужання, стиснення в області серця, серцебиття, головний біль, втрачання рівноваги, запаморочення. За життя [PERSON] (за період спостереження з 28.02.2023 по 18.04.2023) хворіла на артеріальну гіпертензію з кризовим перебігом, церебральний атеросклероз та хронічне порушення мозкового кровообігу. Дані про перебування на стаціонарному лікуванні протягом останнього року у медичному закладі відсутні. Показань для оформлення постійного догляду за [PERSON] не було. Дані про встановлення інвалідності відсутні. Дані про звернення [PERSON] до лікарів до 28.02.2023 та про можливе стаціонарне лікування у медичному закладі відсутні (а.с. 116, 117). З довідки виданої виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.01.2024 за № 175/02-23 вбачається, що померла [PERSON] з 2017 року і до дня смерті фактично проживала на території Боромлянської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , у будинку матері - [PERSON] , 1927 року народження, за якою здійснювала постійний догляд, обробляла город, проводила закупівлю продуктів харчування, ліків у аптеці (зі слів жителів). Безпосередньо участі у житті громади не приймала. У 2022 році, після де окупації, отримувала гуманітарну допомогу, яку роздавали кожному домогосподарству в громаді (а.с.124). Згідно довідки виданої Управлінням патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.12.2023 за № 13403/111/38/01-2023, а також наказу по особовому складу управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції від 08.02.2019 за №94-ос, [PERSON] проходить службу в Національній поліції України з 25.02.2016 та з 08.02.2019 перебуває на посаді поліцейського взводу №2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (а.с. 67-68). 06.07.2018 відповідач одружився та [INFO] у нього народився син [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження (а.с. 70-71). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2000 року вона працювала разом із [PERSON] у їдальні Локомотивного ДЕПО Смородине, товаришувала з нею. Коли [PERSON] вийшла на пенсію, то вони вже не так часто спілкувалися. Близькими подругами вони не були. [PERSON] розповідала їй про [PERSON] , зокрема про те, що він допомагав у всіх господарських справах. Про онука [PERSON] мало розповідала, не спілкувалася з ним. Скаржилася [PERSON] на те, що у неї був високий тиск та боліли ноги. Зовсім погіршився стан здоров`я [PERSON] , коли вже після окупації звільнили місто. Вона бачила [PERSON] за декілька днів до смерті у доброму стані, коли остання йшла на кладовище прибирати могилку своєї доньки. Їхала велосипедом та мала інвентар для прибирання. Це було у м. Тростянець. [PERSON] говорила, що позивач часто приїздив до неї та допомагав. Вона бачила як позивач приходив до [PERSON] та допомагав по господарству. Приїжджала [PERSON] з с. Боромля до м. Тростянець маршрутним таксі. У період окупації [PERSON] була сама. Позивач перебував у м. Суми. Один раз на тиждень [PERSON] їздила із [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача, оскільки він є братом її чоловіка. Також вона знає [PERSON] та перебувала із нею у гарних відносинах. [PERSON] розповідала про стосунки із позивачем, який кожні вихідні приїздив до неї, допомагав. Про онука їй нічого не відомо. У [PERSON] була гіпертонія, часто жалілася на головні болі. Перед смертю [PERSON] була у нормальному стані. За три дні смерті [PERSON] була на кладовищі, про онука нічого не говорила, добре почувалася. До лікарні [PERSON] зверталася та їй призначили ліки від тиску. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює сімейним лікарем КП Боромлянської сільської ради Амбулаторії загальної практики та був сімейним лікарем у [PERSON] , яка вперше звернулася до лікарні 28.02.2023. До нього звернулася племінниця [PERSON] - [PERSON] вже у неробочий час та він надавав першу допомогу [PERSON] в якої був передінсультний стан. Від госпіталізації [PERSON] відмовилася, оскільки стан здоров`я покращився. У електронній системі «Хелсі» він не знайшов інформації щодо попередніх звернень [PERSON] до лікарів. [PERSON] пожила у племінниці 3 тижні та приходила до нього у доброму стані. Коли він відвідував [PERSON] , то її брат [PERSON] був вдома, але навіть не поцікавився у нього про стан здоров`я [PERSON] . З [PERSON] брат не завжди був. Він призначав [PERSON] лікування від гіпертонії, оскільки у неї був високий тиск. Крім високого тиску у [PERSON] скарг не було. Крапельницю не ставили, оскільки вона ставиться в умовах стаціонару під наглядом лікаря. Сімейні хвилювання у [PERSON] були присутні. Гіпертонічний криз був важкий у лютому 2023 року, але більше такого стану не було. 18.04.2023 йому зателефонувала [PERSON] та повідомила про терміновий виклик до [PERSON] . Коли він приїхав, то [PERSON] була у важкому стані, фактично вже помирала. Померла [PERSON] при ньому в себе вдома. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач доводиться їй братом, а [PERSON] сестрою. Вона проживає по сусідству з лікарем [PERSON] . [PERSON] хворіла на високий тиск, але у лікарню не зверталася. У лютому 2023 року у [PERSON] стався начебто мікроінсульт, був високий тиск. [PERSON] зателефонувала її знайомій, а та зателефонувала їй. Вона приїхала до [PERSON] , та була з нею до вечора. Лікар прийшов до [PERSON] додому, а вранці вона забрала її до себе додому, бо потрібно було лікувати. Вона разом із [PERSON] ходили до амбулаторії, здавали аналізи. [PERSON] була слабка і вона їй допомагала. Лікарня знаходиться поряд з нею. Лікар пропонував пройти лікування у лікарні у м. Тростянець, але [PERSON] відмовилася. [PERSON] перебувала в неї три тижні та стан здоров`я останньої покращився. Після 13 березня 2023 року [PERSON] пішла до себе додому. У суботу, перед « [PERSON] », [PERSON] говорила, що їй було погано. У день смерті їй зателефонували сусіди та сказали, що [PERSON] впала у дворі. Коли вона приїхала, то [PERSON] була ще жива, сказала, що не потрібно викликати швидку. Викликали лікаря. У період окупації [PERSON] була у с. Боромля. Як звільнили с. Боромля, то приїхав брат. Позивач проживав разом із [PERSON] . Вона не бачила щоб до [PERSON] приїздив відповідач. Її чоловік бачив батька відповідача та повідомив про смерть [PERSON] . Суд не приймає як належні докази квитанції про оплату послуг за розподіл природного газу та оплату електроенергії, які додані представником позивача до позовної заяви оскільки вказані квитанції не містять інформації щодо предмета доказування. Зокрема суд враховує те, що оплата за вказаними квитанціями була проведена після смерті [PERSON] , а платником послуг зазначено саму [PERSON] . Також суд не приймає як допустимі докази письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вказані пояснення фактично є показаннями свідків, які не відносяться до письмових доказів. Показання свідками надаються під час допиту в судовому засіданні після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведення до присяги. Лише за таких умов, відповідно до положень ЦПК України показання свідка набувають правового значення. Згідно ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Оскільки за життя [PERSON] не складала заповіт, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , зокрема позивач відноситься до спадкоємців другої черги, а позивач має право на спадщину у першу чергу за правом представлення. Спір між сторонами виник з приводу усунення відповідача від права на спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Отже для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування. Такі висновки суду щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 29.06.2021 по справі №750/9209/20-ц, від 01.04.2019 по справі № 752/12158/14-ц, від 21.03.2018 року по справі № 337/6000/15-ц та від 04.07.2018 по справі № 404/2163/16-ц. Сукупність досліджених судом доказів підтверджує те, що [PERSON] на момент смерті мала пенсійний вік (70 років), вперше звернулася до лікаря 27.02.2023, на стаціонарному лікуванні не перебувала, інвалідність їй не встановлювалася, показань для оформлення її постійного догляду не було. Вказане свідчить про задовільний стан здоров`я для людини такого віку. Також, [PERSON] сама обробляла город, проводила закупівлю продуктів харчування, ліків у аптеці, здійснювала поїздки з с. Боромля до м. Тростянець, а отже не перебувала у безпорадному стані. Крім того, [PERSON] надавали допомогу близькі родичі сестра [PERSON] та брат [PERSON] . Зважаючи на установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства суд вважає, що позивачем не доведені обставини перебування [PERSON] у безпорадному стані. Також позивачем не доведені обставини про те, що [PERSON] зверталася до [PERSON] з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого останній ухилявся. Отже позивачем не доведено наявність всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті баби [PERSON] . Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованим та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати на правничу допомогу. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордер на надання правничої допомоги від 15.12.2023; договір про надання правової допомоги № 1 від 15.12.2023; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 15.12.2023; акт про отримання правової допомоги від 04,04.2024; розписку від 04.04.2024 про отримання адвокатом Кучмій Д.В. від [PERSON] коштів за надання правової допомоги в розмірі 12500,00 грн (а.с. 65, 156-159). Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 12500,00 грн. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Стороною позивача не було заявлено клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги представника відповідача та не доведено неспівмірність таких витрат. За таких обставин, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500,00 грн.

Outcome: approved