Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь неустойку (пеню) від заборгованості по аліментах в сумі 54166,67 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року ухвалено стягувати з [PERSON] аліментів в його користь на синів [PERSON] ( [INFO] ) та сина [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Не погоджуючись із заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду, представником відповідача була подана заява про перегляд заочного рішення суду, проте судом було відмовлено в перегляді рішення. В подальшому рішення Дрогобицького міськрайонного суду оскаржувалось відповідачкою в апеляційному порядку. Рішенням Львівського апеляційного суду було відмовлено [PERSON] в задоволенні апеляційної скарги, рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 29.11.2022 року було залишено в силі. Весь цей час, відповідач перебувала за кордоном в Республіці Італія. Жодних коштів на утримання дітей позивач не отримував. Згідно з Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 17.10.2023 (ВП № 71494043), виданого старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість станом на 01.10.2023 становить 54166,67 грн. 19 жовтня 2023 року відповідач погасила заборгованість по аліментах в сумі 56 666 грн. Обґрунтувавши свій розрахунок пені за несплату аліментів, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. 05.12.2023 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 28.02.2024, про що повідомити сторони, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.02.2024 від відповідача надійшла заява, в якій позов визнала частково, обґрунтовуючи тим, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в справі № 442/5710/22 набрало законної сили 04.07.2023 року. [INFO] син [PERSON] досягнув повноліття і зараз постійно проживає разом з нею У Республіці Італія також проживає і спільна з позивачем старша донька. З позивачем тимчасово залишився проживати молодший син [PERSON] , на утримання якого на користь позивача з неї стягнено аліменти. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ступницької С.С. у виконавчому провадженні № 64343719 заборгованість зі сплати аліментів станом на 14.02.2023 року є відсутня. Відповідачкою сплачено 66666,67 грн. аліментів. Заборгованість по аліментах за період з 12.09.2022 по 01.10.2023 у сум: 54 166,67 грн. нею повністю погашена 19.10.2023, сплачено 56 666, 67 грн. При цьому за період від моменту набрання заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2022 року у справі № 442/5710/22 законної сили (04.07.2023 року) по 01.10.2023 фактично виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 7258,06 грн. Посилаючись на висновок ВСУ у постанові від 18.01.2023 року у справі № 161/5211/22 (провадження № 61-10676 сз 22) вважає, що позивачем помилково обраний період, за який нарахована пеня. Саме 04.07.2023 року (день набрання законної сили судовим рішенням про стягнення аліментів) у неї з`явився обов`язок виконувати рішення суду та сплачувати аліменти, визначені судом. Що ж до наявної заборгованості зі сплати аліментів до зазначеної дати, то така утворилася не з її вини (зокрема, про прийняте судом заочне рішення про стягнення аліментів їй взагалі не було відомо). Із огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення пені у заявленому позивачем розмірі. На підставі викладеного, надавши свій розрахунок, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 54166,67 грн. визнає в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 04.07.2023 по 01.10.2023 у сумі 4284,67 грн. У решті позовних вимог просить відмовити. 28.02.2024 розгляд справи відкладено на 21.03.2024. 05.03.2024 від представника позивача надійшла відповідь на заяву, в якій зазначає, що оскільки відповідачем після отримання від державного виконавця розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість в сумі 56666 грн. була повністю погашена, то таким чином відповідачем було визнано вказану заборгованість. Вважає, що у відповідачки виник обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей, забезпечувати їх на рівні з батьком продуктами харчування, одягом, всім необхідним для повноцінного розвитку дитини з 28.02.2023, тобто з часу постановлення Дрогобицьким міськрайонним судом ухвали, якою [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. Посилаючись на висновки ВСУ у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначає, що відповідачка не подала суду докази відсутності своєї вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Після погашення заборгованості по аліментах в сумі 56666 грн., відповідач в подальшому знову допустила заборгованість по аліментах за листопад, грудень 2023, січень 2024, проте сплатила дану заборгованість 14.02.2024 в сумі 10 000 грн., про що зазначає в своїй заяві представник відповідача. В цей період, знаючи, що у неї є обов`язок по сплаті аліментів, відповідач придбала у власність двохкімнатну квартиру, загальною площею 51,7 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням даного факту є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. 20.03.2024 від відповідачки надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначає, що умислу у неї на виникнення заборгованості по аліментах не було, оскільки обов`язок щодо сплати аліментів у неї виник з 04.07.2023 (день набрання рішенням законної сили). Після повідомлення її у жовтні 2023 року старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ступницькою С.С. про відкрите виконавче провадження № 64343719 та розмір аліментів (54 166,67 грн.), які належало сплатити за період з 12.09.2022 по 01.10.2023 відповідно до розрахунку від 17.10.2023 вона повністю погасила зазначений борг 19.10.2023, сплативши 56 666, 67 грн. 20.03.2024 від [PERSON] надійшла заява, в якій він просив залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. 21.03.2024 протокольною ухвалою заяву [PERSON] задоволено, залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Розгляд справи відкладено на 08.05.2024. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Відповідачка та третя особа в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2022 року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Не погоджуючись із заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду представником відповідача була подана заява про перегляд заочного рішення суду, в задоволенні якої ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2023 було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2023 апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] залишено без задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2022 залишено без змін. Згідно з Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 17.10.2023 (ВП № 71494043) виданого старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість станом на 01.10.2023 становить 54166,67 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 14.02.2024 (ВП № 64343719) в жовтні 2023 відповідач погасила заборгованість по аліментах в сумі 56\~666,67 грн. Станом на 14.02.2024 боржником сплачено 66666,67 грн., заборгованість становить 0,00 грн. З наведеного вбачається, що заборгованість по аліментах (Розрахунок від 17.10.2023 року) нарахована державним виконавцем відповідно до заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2022 у справі № 442/5710/22, яке набрало законної сили 04.07.2023 і підлягало обов`язковому виконанню. Згідно\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачем надано суду розрахунок пені за несплату аліментів, згідно якого пеня за період з жовтня 2022 по жовтень 2023 за несплату аліментів становить 54166,67 грн. За змістом\~ст. 549 ЦК\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Виходячи із наявних доказів у справі, суд дійшов висновку, що наведений позивачем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є не обґрунтованим з наступних підстав. Представник позивача посилається на висновок про застосування норм права Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року у справі N9 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19). І з наведеного правового висновку слідує, зокрема, що нормами саме СК України не передбачено випадків, які виключають вину платника аліментів. При цьому аналіз ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності у сімейному законодавстві норм, які би спеціально регулювали такі відносини, до них субсидіарно застосовуються положення ЦК України У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), на яку зсилається представник позивача, також зазначено, що ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувана визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Наведений представником позивача висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 661/905/19 (постанова від 14.12.2020 року; провадження № 61-16670сво19), не суперечить позиції Верховного Суду у справі № 161/5211/22 (постанова від 18.01.2023 року; провадження № 61-10676 св 22). У постанові від 18.01.2023 року у справі № 161/5211/22 Верховний Суд не знайшов підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з дня звернення до суду з позовом про стягнення аліментів по день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, яке не оскаржувалось і про яке відповідачеві стало відомо саме цього дня, оскільки до ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів у відповідача відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, так як їх точний розмір не був визначений. До ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки. Разом із цим, ВС вказав, що для застосування зазначеної вище санкції (стягнення неустойки) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками. Таким чином, відповідальність за невиконання (неповне виконання) грошового зобов`язання, яким є аліменти на утримання дітей, передбачає наявність такого зобов`язання, яке ґрунтується на рішенні суду або домовленості між батьками, і не може передувати виникненню самого зобов`язання. Отже за період від моменту набрання заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2022 року у справі № 442/5710/22 законної сили (04.07.2023 року) по 01.10.2023 фактично виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 7258,06 грн., а саме: Липень (з 04.07.2023) - 2258,06 грн. Серпень - 2500,00 грн. Вересень - 2500,00 грн. Пеня за прострочення сплати аліментів за період з 04.07.2023 року по 01.10.2023 року: Липень (04.07.2023) - 2258,06 грн. х 1% х 89 дн. = 2009,67 грн. Серпень - 2500,00 грн. х 1% х 61 дн. = 1525,00 грн. Вересень - 2500,00 грн. х 1% х 30 дн. = 750,00 грн. Разом - 4284,67 грн. Враховуючи викладені обставини, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2022 в справі № 442/5710/22 за період з 01.10.2022 по 03.07.2023, тобто до набрання заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2022 року у справі № 442/5710/22 законної сили. Наявність вини відповідачки у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за цей період спростовується фактом відсутності самого грошового зобов`язання, юридичний обов`язок виконання якого виник із набранням чинності судовим рішенням, яким визначено розмір платежів на утримання дітей. Крім того, повна сплата відповідачкою заборгованості по аліментах після отримання розрахунку державного виконавця свідчить про відсутність умислу на ухилення від сплати такої заборгованості. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial