Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Наталії Станіславівни, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 03 квітня 2015 року являється матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 04 травня 2022 року. Протягом останніх 10 років до дати смерті у зв`язку з поважним віком [PERSON] не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, тому таке піклування здійснював її син [PERSON] . У зв`язку з цим [PERSON] на протязі останніх 10 років до дня смерті проживала у будинку позивача, позивач допомагав їй матеріально, піклувався, купував одяг, предмети домашнього вжитку, оплачував лікування та догляд тощо, що може бути підтверджено зокрема довідкою №17, виданою Асоціацією органів самоорганізації населення м. Вінниці квартального комітету/комітету мікрорайонів «Центральний» від 18.01.2022 року та показами свідків.Після смерті спадкодавця залишилась спадщина: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на який [PERSON] за життя було складено заповіт. Спадкоємцем житлового будинку за заповітом є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , спадкова справа № 57839196. Крім того, син померлої, позивач [PERSON] є особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , дата видачі 17.08.2010 року, а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у вищезазначеному спадковому майні. Крім вищезазначеного майна після смерті спадкодавця залишилась також спадщина не охоплена заповітом, а саме корпоративні права ТОВ «Автотранспортне підприємство № 1 ЛТД», які належали померлій у розмір 50% статутного капіталу. Оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом з позивачем понад 10 років за адресою: [ADDRESS] , позивач вважаючи себе таким, що прийняв спадщину звернувся до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але одержати свідоцтво позивач не зміг, позивачеві було відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено про право звернутись до суду, оскільки спадкоємець [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців та не пред`явив доказів фактичного прийняття спадщини, що підтверджується роз`ясненням державного нотаріуса Другої Вінницького державної нотаріальної контори Малая Н.С. №24/01-16 від 11.01.2023 року. У зв`язку з вищевикладеним, оскільки у даному випадку є інші спадкоємці за заповітом, а тому у даному випадку може вбачатися спір, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом у позовному провадженні. Просить встановити факт спільного постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.02.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 10.04.2024року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились надали суду заяви про визнання позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 03 квітня 2015 року являється матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Збаразьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 04 травня 2022 року. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на який [PERSON] за життя було складено заповіт. Спадкоємцем житлового будинку за заповітом є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , спадкова справа № 57839196. Крім того, син померлої, позивач [PERSON] є особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , дата видачі 17.08.2010 року, а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у вищезазначеному спадковому майні. Так, відповідно до ЦК України особа має право розподілити спадкове майно та призначити спадкоємців за заповітом. Водночас незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою, визначеній законом категорії осіб. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Право на обов`язкову частку не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане із спільним проживанням спадкодавця і осіб, які мають право на обов`язкову частку. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. Інші спадкоємці, окрім спадкоємців за заповітом та сина спадкодавця позивача [PERSON] відсутні. Крім вищезазначеного майна після смерті спадкодавця залишилась також спадщина не охоплена заповітом, а саме корпоративні права ТОВ «Автотранспортне підприємство № 1 ЛТД», які належали померлій у розмір 50% статутного капіталу. Позивачеві було відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено про право звернутись до суду, оскільки спадкоємець [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини протягом б місяців та не пред`явив доказів фактичного прийняття спадщини, що підтверджується роз`ясненням державного нотаріуса Другої Вінницького державної нотаріальної контори Малая Н.С. №24/01-16 від 11.01.2023 року. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно Конституції України та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. У своїй ухвалі від 14 вересня 2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні ВССУ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі ВССУ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, матеріалами справи, показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт того, що позивач проживав разом із матір`ю на час відкриття спадщини, а тому суд вважає, що зазначені факти постійного проживання позивача разом із спадкодавцем (матір`ю) на час відкриття спадщини після її смерті знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved