Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

У жовтні 2023 року Позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом до Відповідача, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що з 14.06.2014 Позивач перебував з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.05.2023 року розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З початку повномасштабного вторгнення на початку березня місяця 2022 р. Позивач разом із Відповідачем та дітьми виїхали за кордон до Франції до містечка Сент-Жене неподалік міста Желетт. У зв`язку з необхідністю утримувати сім`ю та неможливістю Позивачем працевлаштуватися у Франції, він зміг знайти роботу та працевлаштуватися в компанію Fleur ami GmbH, що розташована у місті Хоенхоф в Німеччині, де Позивач працевлаштувався 1 квітня 2022 року і пропрацював до кінця серпня 2022 року. З метою виконання своїх обов`язків місце проживання повинно знаходитися неподалік від місця знаходження компанії у місті Хоенхоф в Німеччині. Переїхати до Німеччини Відповідачка з дітьми відмовилася і залишилася у Франції. 3 кінця травня 2022 року Відповідачка почала в телефонному режимі влаштовувати сварки з зазначенням, що якщо Позивач не повернеться до Франції і не буде перебувати з ними, вона віддасть дітей у соціальну службу і залишить їх там. Для того, щоб врегулювати конфлікт Позивач запропонував, щоб приїхали його батьки до неї і могли побути з дітьми поки Відповідачка відпочине. Згідно домовленості з Відповідачкою, [PERSON] та [PERSON] разом із онуками повинні були відвезти останніх до Діснейленду в Париж, потім завезти їх до Позивача в Німеччину на декілька тижнів і потім забрати на море до Італії в містечко неподалік міста Піза. У період коли діти перебували у Позивача в місті Хоенхоф в Німеччині, Відповідачка неодноразово телефонувала і влаштовувала сварки з Позивачем при дітях, що здійснювало негативний вплив на психологічний стан дітей. Крім того, у вказаний період Відповідачка викликала поліцію до місця проживання Позивача з зазначенням, що відбулося викрадення дітей батьком. За вказаною заявою, у місце проживання Позивача, приїхала поліція, перевірила стан дітей та обставини справи, після чого залишивши дітей з Позивачем, визнали заяву необґрунтованою. Факт виклику поліції, також негативно вплинув на психологічний стан дітей. У подальшому згідно попередньої домовленості з Відповідачем, діти разом із батьками Позивача [PERSON] та [PERSON] поїхали на відпочинок до Італії в містечко неподалік міста Піза. У період перебування на відпочинку, до готелю, де перебували діти, приїхала Відповідачка з великою кількістю поліції (карабінерів) які приїхали за заявою Позивачки про викрадення дітей і не допуск останньої до них. Поліція намагалася забрати всіх дітей до соціальної служби від [PERSON] та [PERSON] , а також не передаючи Відповідачці, до моменту встановлення обставин події. Вказаним діям, а саме передачі дітей соціальній службі, заперечували як [PERSON] та [PERSON] так і Відповідачка [PERSON] . З урахуванням викладеного поліція визначила необхідність, надання листа від Консула України в Італії, що знаходився в Римі, про врегулювання конфлікту, та відсутність будь яких претензій, що і було зроблено за загальною згодою [PERSON] та [PERSON] так і відповідачки [PERSON] . Як наслідок відпочинок дітей був скасований і всі разом: [PERSON] , [PERSON] , діти та Відповідачка [PERSON] вирушили на автомобілі [PERSON] до України. Всі вказані події підтверджують факт психологічної нестабільності, неналежної, аморальної, як для матері поведінки Відповідачки, що негативно впливає на дітей. Відповідачка, за 9 років спільного життя не працювала, будь-яких засобів для забезпечення власного життя, та належних умов проживання та виховання дітей не володіє. До часу подачі вказаного позову саме Позивач повністю забезпечував сім`ю і продовжує після розлучення, добровільно надавати [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей, та на її утримання. Востаннє саме Позивач надавав кошти [PERSON] на подорож без дітей до Франції. У той же час, як сам самостійно відвозив на відпочинок дітей до Хорватії. У зв`язку з вищезазначеним Позивач запропонував Відповідачу передати йому дітей для утримання та виховання, однак вона відмовилася від передачі доньок. Позивач вважає їх відмову безпідставною. Сам позивач має самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживав, за місцем проживання характеризується позитивно, активно завжди приймає участь у вихованні дітей. За таких умов, Позивач вважає що донькам краще буде проживати з Позивачем, так як Відповідач своєю аморальною поведінкою негативно впливає на процес їх виховання, немає можливості забезпечити нормальний спосіб життя доньок та їх виховання, крім того є ризик вивезення дітей до країни агресора - російської федерації. З урахуванням викладених обставин, Позивач просить суд визначити місце проживання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з ним, що буде відповідати найкращим інтересам дітей, зважаючи на обставини, що Відповідач аморальною поведінкою негативно впливає на процес виховання дітей, немає можливості забезпечити належний та достатній спосіб життя доньок та їх виховання, а також стягнути з Відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою судді від 06.10.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Підготовче засідання 21.11.2023 р. відкладено через відсутність висновку органу опіки і піклування. Ухвалою суду від 18.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявна довідка про отримання повістки. Від представника позивача адвоката Леляк Я.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності Позивача та представника, позов підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових документів за останнім відомим місцем реєстрації, однак конверт повернувся без вручення. Також оголошення про виклик відповідача розміщувалось на офіційному сайті суду. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає Відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзив до суду від Відповідача не надходив. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у наданому висновку просить суд провести розгляд справи без участі їхнього представника та ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки на піклування від 04.03.2023 № 109-1353 та найкращих інтересів дитини. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014, від якого мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.2014, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.2016, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.04.2019. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.05.2023, яке набрало законної сили 12.06.2023, шлюб між Сторонами розірвано. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 97302192 від 08.08.2023 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з Позивачем, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживають у будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки №165 від 20.10.2023, виданої НВК «Школа I-II ступенів - Ліцей №38 ім. В.М. Молчанова» [PERSON] навчається у 1-А класі, а [PERSON] - у 1-Б класі. Згідно Довідки №14/1 від 14.11.2023 Приватного закладу Загальної дошкільної освіти «Орендж кідс спейс» [PERSON] відвідує даний заклад дошкільної освіти з 01.09.2023 року. Надаючи оцінку вказаним доказам суд враховує таке. Згідно з Висновком Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.03.2024 р., визнано доцільним проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як органом опіки та піклування, суду на виконання вимог ст. 19 СК України наданий висновок від 04.03.2024 № 109-1353, з якого вбачається, що Позивачем створені належні умови для проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З урахуванням того, що батьком [PERSON] забезпечуються належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Судом під час розгляду справи не встановлено обставин того, що вказаний висновок органу опіки та піклування суперечить інтересам дитини. З огляду на викладене, беручи до уваги вік та інтереси дітей, сталі соціальні зв`язки дітей за місцем проживання разом з батьком, а також те, що матір [PERSON] має можливість безперешкодно відвідувати дітей, спілкуватися з ними, здійснювати свої батьківські обов`язки, протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved