Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся з позовом до суду до Комунального некомерційного підприємства «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, третя особа: [PERSON] про поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що відповідно до параграфу 1 наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради Кіровоградської областівід 02 лютого 2024р. № 21-04-06 «Про переведення [PERSON] » перевести: [PERSON] - з посади лікаря приймального відділення на вакантну повну 1,0 ставку лікаря ультразвукової діагностики з 05 лютого 2024 року, з посадовим окладом згідно штатного розпису, без категорії та 10 тарифікаційного розряду.Підстава: заява [PERSON] від 19.07.2023р. Відповідно до параграфу 2 наказу №21-04-06 «Про зняття сумісництва з [PERSON] », в зв`язку з зарахуванням з 05 лютого 2024 року на посаду лікаря з ультразвукової діагностики основного працівника,- наказано з [PERSON] - раніше надане сумісництво 0,25 ставки посади лікаря з ультразвукової діагностики відповідно до пункту 9 параграфу наказу від 14 січня 2020р. №4/РП-04-06 зняти з\~05\~лютого 2024\~року.Підстава:Параграф 1 наказу від 02 лютого 2024 року №21-04-06. Наказ відповідача №21-04-06 не містить посилання на підстави звільнення, встановленні нормами чинного трудового законодавства та на норми матеріального права. Отже, вищенаведеним наказом КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради Кіровоградської області, позивача фактично було звільнено з 0,25 ставки посади лікаря з ультразвукової діагностики та позбавлено конституційного права на працю та отримання заробітної плати. Позивач має 2 категорію лікаря з ультразвукової діагностики. Третя особа - [PERSON] є лікарем-спеціалістом за спеціальністю «Ультразвукова діагностика» без категорії. З урахуванням\~наведеного позивач\~просив суд:\~визнати незаконним та скасувати параграф 2 Наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради від 01 лютого 2024р. № 21-04-06 «Про зняття сумісництва з [PERSON] » повністю; поновити [PERSON] на попередній роботі в КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на посаді лікаря ультразвукової діагностики 0,25 ставки; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 лютого 2024р. по день поновлення на роботі в розмірі 18479,94\~грн.та стягнути з відповідача судові витрати. 04 березня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій останній вказав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, розрахунок заробітної плати є не вірним та надав власний. 19 березня 2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій вказав, що аргументи щодо викладених відповідачем заперечень у відзиві не визнає, оскільки вони не відповідають дійсності. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Яушев В.В., посилаючись на обставини, викладені у позові, підтримали його. Стосовно поновлення [PERSON] на попередній роботі в КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на посаді лікаря ультразвукової діагностики 0,25 ставки зазначили, що хоча позивачу і надано додаткові 0,25 ставки на посаді лікаря ультразвукової діагностики, проте параграф 2 Наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради від 01 лютого 2024р. № 21-04-06 «Про зняття сумісництва з Юрія Сіранта» не скасовано, а тому права позивача не відновлено, не поновлено на роботі у відповідності до чинного законодавства України. Представник відповідача\~юрисконсульт [PERSON] \~позов не\~визнав,\~просив відмовити\~у його\~задоволенні та\~зазначив,\~що відповідачем дотримана процедура звільнення позивача. При цьому представник відповідача юрисконсульт [PERSON] наполягав на тому, що [PERSON] відновлено на попередній роботі в КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на посаді лікаря ультразвукової діагностики 0,25 ставки, при цьому не заперечував факту не скасування наказу про звільнення [PERSON] від 02 лютого 2024 року. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні винесла вирішення вказаного позову на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних наведених підстав. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1\~КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30 березня 1999 р. розпорядженням голови Новомиргородської районної державної адміністрації позивач призначений на посаду головного лікаря Новомиргородської центральної районної лікарні (надалі ЦРЛ), що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно до Розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 30.11.2011р. № 901-р (надалі Розпорядження №901-р), позивача звільнено з посади головного лікаря Новомиргородської центральної районної лікарні з 06 грудня 2011 року на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням численності працівників Новомиргородської ЦРЛ. 30 \~ \~ \~ \~грудня 2010 р. рішенням Новомиргородської районної ради № 40 «Про створення районного територіального медичного об`єднання» створене РТМО «Новомиргородське» (надалі РТМО) та затверджено статут. Згідно п.1.1 Статуту, РТМО є правонаступником всіх лікувально-профілактичних закладів району. 02 червня 2011р. Наказом Новомиргородської ЦРЛ №95-04-05 «Про реорганізацію Новомиргородської ЦРЛ та продовження трудових відносин медичних працівників ЦРЛ та Коробчинської ДЛ в новоствореній установі Районне \~ \~ \~ \~територіальне медичне об`єднання «Новомиргородське» реорганізовано та знято з державної реєстрації Новомиргородську ЦРЛ. На її майновій базі створили нову юридичну особу - РТМО, яке об`єднує в собі всі лікувально-профілактичні заклади району з їх кількісною численністю працюючих, не допустивши зменшення численності працюючих, зазначених в затвердженому штатному розписі та займаних посад, чим продовжили трудову діяльність\~працівників\~відповідно\~до ч.3\~ст.36\~КЗпП\~України\~у даній установі на попередньо займаних посадах на тих же умовах. З 07 грудня 2011 року позивач зарахований на посаду лікаря-хірурга РТМО «Новомиргородське». Крім того, позивачу були надані сумісництва лікаря прийомного відділення та лікаря УЗД. У трудових відносинах з відповідачем позивач перебував до 30 листопада 2022 р., що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу РТМО «Новомиргородське» від 01.03.2012 р. №15-04-06. 22 лютого 2019 р. рішенням Новомиргородської районної ради № 463 «Про реорганізацію РТМО «Новомиргородське» проведено реорганізацію РТМО «Новомиргородське» шляхом перетворення в КНП «Новомиргородська районна лікарня» Новомиргородської районної ради, дана установа не змінили свого виду діяльності та відповідно до Статуту є правонаступником. 31 грудня 2019 р. наказом КНП «Новомиргородська районна лікарня» Новомиргородської районної ради № 1-04-05 «Про продовження (переведення) трудових відносин працівників РТМО «Новомиргородське» в створеному шляхом перетворення КНП «Новомиргородська районна лікарня» Новомиргородської районної ради» розпочата робота КНП «Новомиргородська районна лікарня» Новомиргородської районної ради з 1 січня 2020р. Згідно п.3 даного Наказу відповідно до ч.3 ст.36 КЗпП України продовжено трудову діяльність на попередньо займаних посадах на тих самих умовах всім працівникам, які працювали в РТМО «Новомиргородське» на момент перетворення без зменшення чисельності та будь-якого скорочення з числа працюючих. 24 грудня 2020 р. рішенням Новомиргородської міської ради № 23 «Про прийняття в комунальну власність Новомиргородської міської ради закладів охорони здоров`я» засновано та прийнято безоплатно з 01 січня 2021 р. в комунальну власність Новомиргородської міської ради комунальне некомерційне підприємство «Новомиргородська районна лікарня» Новомиргородської районної ради та змінено повне найменування на комунальне некомерційне підприємство «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради. 25 червня 2021 року рішенням Новомиргородської міської ради № 284 затверджено Статут комунального некомерційного підприємства «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради. 28 листопада 2022р. Відповідач видав наказ №244-04-06 «Про звільнення [PERSON] » (надалі Наказ №244-04-06). Згідно п.1 вищенаведеного наказу, звільнити [PERSON] - лікаря-хірурга з займаної посади з 30 листопада 2022р., згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Згідно п.1.1 вищенаведеного наказу, звільнити [PERSON] лікаря з ультразвукової діагностики за внутрішнім сумісництвом з займаної посади з 30 листопада 2022р., згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Підстава: наказ КНП КНП \~ \~ \~ \~«Новомиргородська \~ \~ \~ \~районна \~ \~ \~ \~лікарня» Новомиргородської міської ради «Про попередження працівників КНП «Новомиргородська МЛ» Новомиргородської міської ради про зміну істотних умов праці, скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення від 27.09.2022р. №147-04-05. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2023р. по справі №395/1084/22, було поновлено [PERSON] на попередній посаді в КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на посаді лікаря-хірурга 1,0 ставки та на посаді лікаря ультразвукової діагностики 0,25 ставки. Згідно ст.82 ЦПК України, вищенаведені обставини, встановлені рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2023р. по справі №395/1084/22 стосовно Позивача [PERSON] , за участю Відповідача по даній справі, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно виконавчого листа Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10.05.2023р. по справі №395/1084/22 було поновлено на посаді лікаря ультразвукової діагностики 0,25 ставки. Доказами, що підтверджують дані обставини є копія виконавчого листа та наказ Відповідача від 26.06.2023р. №101-04-06, оригінал наказу знаходиться у Відповідача, а виконавчий лист в суді. Відповідно до параграфу 1 наказу Відповідача від 02 лютого 2024р. №21-04-06 (надалі Наказ №21-04-06) «Про переведення Ірини Медвєдєвої» - [PERSON] переведено з посади лікаря приймального відділення на вакантну повну 1,0 ставку лікаря ультразвукової діагностики з 05 лютого 2024 року, з посадовим окладом згідно штатного розпису, без категорії та 10 тарифікаційного розряду. Підстава: заява [PERSON] від 19.07.2023р. Відповідно до параграфу 2 наказу №21-04-06 «Про зняття сумісництва з [PERSON] », в зв`язку з зарахуванням з 05 лютого 2024 року на посаду лікаря з ультразвукової діагностики основного працівник: З [PERSON] - раніше надане сумісництво 0,25 ставки посади лікаря з ультразвукової діагностики відповідно до пункту 9 параграфу наказу від 14 січня 2020р. №4/РП-04-06 знято з 05 лютого 2024 року. Підстава:Параграф 1 наказу від 02 лютого 2024 року №21-04-06. Наказ Відповідача №21-04-06 не містить посилання на підстави звільнення, встановленні нормами чинного трудового законодавства та на норми матеріального права. Позивач має 2 категорію лікаря з ультразвукової діагностики. Третя особа - [PERSON] є лікарем-спеціалістом за спеціальністю «Ультразвукова діагностика» без категорії. Пункти: 1.7.; 6.2.3.; 7.6.5. Статуту в редакції на 16.02. 2024р. передбачає обов`язок керівника КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради забезпечувати додержання законодавства про працю. Пункти 7.6.8.; 7.6.10.; 7.6.11. Статуту КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради передбачає, що керівник підприємства приймає накази та приймає рішення про звільнення працівників. Пункт 2.27 Колективного Договору КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на 2020-2024 роки визначає, осіб які мають першочергове право на працевлаштування при укладенні трудового договору, але третя особа - [PERSON] , на момент фактичного звільнення [PERSON] не відносилась до особи з неповною зайнятістю (перебувала на посаді лікаря приймального відділення); не була звільнена в зв`язку з скороченням; не є випускником навчального закладу, за державним направленням. Розділ II «Порядок приймання і звільнення працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради, який є Додатком №14 до Колективного Договору, визначає порядок приймання і звільнення працівників. Пункти: 2.4.; 2.16.; 2.18. та 2.19. вищенаведених Правил, визначають письмову форму трудового договору, підстави припинення та розірвання трудового договору. Згідно копії Посвідчення Інваліда війни серії [NUMBER] від 02.04.2018р. та Довідкою до акту огляду МСЕК від 06.03.2018р. на ім`я [PERSON] , він є інвалідом III групи - інвалідом війни. Згідно п.7 ч.І ст.7 та п.13 ч.І ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пільги особам з інвалідністю внаслідок війни: 13) позачергове працевлаштування за спеціальністю відповідно до підготовки та висновків медико-соціальної експертизи. Чинний Кодекс Законів про працю, вищенаведені Статут, Колективний Договір та Правила внутрішнього трудового розпорядку КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради не містить такого терміну та процесуально-процедурного порядку як зняти раніше надане сумісництво. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці 7 статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Частинами першою, третьою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк дії, права і обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Як вбачається із роз`яснень Міністерства юстиції України від 01.02.2011р. «Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу», припинення трудового договору оформляється виданням наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу. У такому наказі (розпорядженні) повинні бути зазначені підстави припинення трудового договору в точній відповідності з формулюваннями законодавства про працю і конкретним посиланням на статтю, пункт закону. Згідно типової форми № П-4, затвердженої наказом Держкомстату України від 5 грудня 2008 р № 489, відповідний наказ має містити причину та підставу звільнення. Відповідач вище вказані вимоги не виконав, на момент винесення оскаржуваного наказу. Підстави припинення трудового договору можуть визначатися лише законом (статтями 36,38,39,40,41,43-1 КЗпП України). Але чинний КЗпП України не допускає можливості звільнення із суміщуваної роботи у зв`язку із переведенням (прийняттям) на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Частина 2 ст.65 ГКУ визначає, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Відповідач звільнив [PERSON] з роботи як лікаря який має 2 категорію з УЗД і прийняв на роботу третю особу - [PERSON] , як лікаря-стажиста, яка не має кваліфікації. Пункт 2.1.2 Положення про порядок проведення атестації лікарів, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.12.1997 №359 визначено, що на стажування направляються особи, які не працювали більше трьох років за конкретною лікарською спеціальністю, та особи, які своєчасно не пройшли атестацію або яким відмовлено у присвоєнні (підтвердженні) другої кваліфікаційної категорії. Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (ч.1). При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч.2). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в абзацах 3-4 пункту 32 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Вищезазначене дає підстави вважати, що звільнення позивача відбулось із порушенням встановленої чинним законодавством процедури. У зв`язку з наведеним вище, з метою повного поновлення прав позивача та відновлення його становища до звільнення, суд приходить до висновку про визнання незаконним та скасування параграфу 2 Наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради від 02 лютого 2024р. № 21-04-06 «Про зняття сумісництва з [PERSON] ». Дослідженню у судовому засіданні підлягало виключно питання, яке є правом працівника оспореня правомірності його звільнення. Разом з тим, суд не погоджується з доводами представника відповідача, що права позивача було поновлено, винесенням наказу № 64-04-06 від 25 березня 2024 року «Про надання сумісництва» у відповідності до якого [PERSON] лікарю-хірургу надано 0,25 ставки лікаря з ультразвукової діагностики, за внутрішнім сумісництвом, з 26 березня 2024 року, оскільки як вбачається з аналізу даного наказу, вказане сумісництво було надано [PERSON] за його заявою від 20.03.2024 року, при цьому параграф 2 Наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради за № 21-04-06 від 02 лютого 2024 року скасовано не було, що не спростовано представником відповідача у ході судового розгляду у справі. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до штатного розпису КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради станом на 01.01.2024 року посадовий оклад лікаря з ультразвукової діагностики другої кваліфікаційної категорії на 0,25 ставки (посади) встановлено в розмірі 1809,53 грн., з урахуванням надбавки 30 відсотків (за стаж більше 20 років) в сумі 542,86 грн., всього 2352,39 грн. Крім того, відповідно до постанови КМУ від 13 січня 2023 р. № 28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», здійснюється доплата до встановленого мінімального розміру 20000,00 грн. для осіб, які займають лікарські посади пропорційно до виконаної працівником норми праці, тобто враховуючи навантаження 0,25 ставки (посади) до 5000,00 грн. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими відповідно до Постанови від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 4 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають обліку. Зокрема до розрахунку при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу не входять одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю). Позивач, [PERSON] , як лікар з ультразвукової діагностики на 0,25 ставки, відпрацював у грудні 2023 року 21 робочий день, за відпрацьований час нараховано заробітну плату в сумі 5000,00 грн. (виплати нараховані за додаткову відпустку (31.12.2023 року 1 к.д. в сумі 99,90 грн.) згідно зазначеного вище Порядку включенню в розрахунок не підлягають). В січні 2024 року [PERSON] відпрацював 8 робочих днів, за відпрацьований час нараховано 1739,13 грн.(виплати нараховані за час додаткової відпустки з 01.01.2024 року по 13.01.2024 року в сумі 1298,70 грн. та тимчасової непрацездатності з 22.01.2024 року по 26.01.2024 року на суму 752,75 грн. згідно Порядку до розрахунку не входять). Отже, [PERSON] за два попередні місяці відпрацьовано 29 робочих днів, та нараховано за відпрацьований робочий час 6739,13 грн., тому середньоденний заробіток складає 232,38 грн. Таким чином формула розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогул виглядає так 232,38грн. х 63 р.д. = 14639,94 грн. Враховуючи наведене вище, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто за три позовні вимоги, у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок (1211,20 грн. х 3) підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~ \~ \~ \~

Outcome: approved