Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] 01.04.2024 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення материнства. В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними донькою та матір`ю. [INFO] померла рідна мати заявника [PERSON] . Відповідно до Витягу, 24.11.1991 були зареєстровані відомості про дитину [PERSON] (дані заявника до усиновлення). Відомості про матір записані - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька - [PERSON] (відомості про батька були записані зі слів [PERSON] ). Документ, що підтверджує факт народження дитини (заявника) - довідка від 27.11.1991, пологове відділення Обласної клінічної лікарні ім. Мечнікова м. Дніпропетровськ. Записано, що мати від дитини відмовилася ( [PERSON] відмовилась від заявника). 11.01.1992 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції внесено актовий запис про усиновлення № 01 від 11.01.1992. У зв`язку з чим відомості про дитину були змінені: [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , дата народження [INFO] змінено на [INFO] . Відомості про батька змінено з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [INFO] . Відомості про матір змінено з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про усиновлення вбачається, що усиновлення заявника проходило з порушеннями, оскільки їй не було 2 місяців, як зазначено в ст. 101-1 Кодекса про шлюб та сім`ю України, коли її усиновили. Усиновлення мало проходити в судовому порядку, але судове рішення про усиновлення відсутнє. В органах РАЦС відсутні відомості на підставі якого рішення суду її було усиновлено. Заявнику стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] не її рідні батьки, а вона не рідна їх донька. Також їй стало відомо, що рідним батьком є [PERSON] , [INFO] . Про це свідчить молекулярно-генетичне дослідження № 87.9 «Аналіз ДНК на спорідненість (№ 1006)». 16.08.2021 був здійснений забір матеріалу у «ймовірного дядька» [PERSON] , [INFO] , та у заявника «ймовірної племінниці» [PERSON] , [INFO] . Результати аналізу свідчать про наявність генетичної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] . Було проведено розрахунок індексу спорідненості другого ступеня (дід, баба, дядько або тітка, племінники, зведені брати/сестри інше), який показав, що [PERSON] та [PERSON] мають 99, 9999845479527% ймовірна спорідненість другого ступеня. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2023 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] (дата смерті [INFO] ), відповідний актовий запис № 338, місце державної реєстрації смерті Шепетівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану) є батьком [PERSON] , [INFO] , без внесення змін до актового запису про народження № 2051 від 13.12.1991, складений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Також заявнику стало відомо, що [PERSON] , [INFO] , не є її біологічною матір`ю. Також, [PERSON] , [INFO] , надала нотаріальну заяву, в який повідомляє, що в 1990-1991 роках не була вагітна та не народжувала дитину, а тим більше ні від кого не відмовлялась. У зв`язку з викладеним просить суд встановити факт материнства, а саме встановити те, що [PERSON] [INFO] (дата смерті [INFO] , відповідний актовий запис № 159, місце державної реєстрації смерті Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) є матір`ю [PERSON] , [INFO] . До актового запису про народження № 2051 від 13.12.1991 складеного Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (нова назва: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпро Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) внести наступні зміни: щодо відомостей про матір до усиновлення, а саме: прізвище з [PERSON] на [INFO] ; ім`я з [PERSON] на [INFO] ; по батькові з [PERSON] на [INFO] ; дата [PERSON] з [INFO] на [INFO] . Щодо відомостей про батька до усиновлення, а саме: прізвище з [PERSON] на [INFO] ; ім`я з [PERSON] на [INFO] ; по батькові з [PERSON] на [INFO] . Щодо відомостей про дитину, до усиновлення, а саме: прізвище з [PERSON] на [INFO] ; по батькові з [PERSON] на [INFO] . До актового запису про усиновлення № 1 від 11.01.1992 складеного Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (нова назва: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпро Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) внести наступні зміни: щодо відомостей про матір до усиновлення, а саме: прізвище з [PERSON] на [INFO] ; ім`я з [PERSON] на [INFO] ; по батькові з [PERSON] на [INFO] ; дата [PERSON] з [INFO] на [INFO] . Щодо відомостей про батька до усиновлення, а саме: прізвище з [PERSON] на [INFO] ; ім`я з [PERSON] на [INFO] ; по батькові з [PERSON] на [INFO] . Щодо відомостей про дитину, до усиновлення, а саме: прізвище з [PERSON] на [INFO] ; по батькові з [PERSON] на [INFO] . Заявник надала заяву в якій вимоги заяви підтримала в повному обсязі просила заяву задовольнити, розглядати справу без її участі. Заінтересована особа в судове засідання 29.04.2024 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник надав заяву про можливість розгляду сказаної справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу, 24.11.1991 були зареєстровані відомості про дитину [PERSON] (дані заявника до усиновлення). Відомості про матір записані - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька - [PERSON] (відомості про батька були записані зі слів [PERSON] ). Документ, що підтверджує факт народження дитини (заявника) - довідка від 27.11.1991, пологове відділення Обласної клінічної лікарні ім. Мечнікова м. Дніпропетровськ. Записано, що мати від дитини відмовилася ( [PERSON] відмовилась від заявника). 11.01.1992 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції внесено актовий запис про усиновлення № 01 від 11.01.1992. У зв`язку з чим відомості про дитину були змінені: [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , дата народження [INFO] змінено на [INFO] . Відомості про батька змінено з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [INFO] . Відомості про матір змінено з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про усиновлення вбачається, що усиновлення заявника проходило з порушеннями, оскільки їй не було 2 місяців, як зазначено в ст. 101-1 Кодекса про шлюб та сім`ю України, коли її усиновили. Усиновлення мало проходити в судовому порядку, але судове рішення про усиновлення відсутнє. В органах РАЦС відсутні відомості на підставі якого рішення суду її було усиновлено. Заявнику стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] не її рідні батьки, а вона не рідна їх донька. Також їй стало відомо, що рідним батьком є [PERSON] , [INFO] . Про це свідчить молекулярно-генетичного дослідження № 87.9 «Аналіз ДНК на спорідненість (№ 1006)» 16.08.2021 був здійснений забір матеріалу у «ймовірного дядька» [PERSON] , [INFO] , та у заявника «ймовірної племінниці» [PERSON] , [INFO] . Результати аналізу свідчать про наявність генетичної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] . Було проведено розрахунок індексу спорідненості другого ступеня (дід, баба, дядько або тітка, племінники, зведені брати/сестри інше), який показав, що [PERSON] та [PERSON] мають 99, 9999845479527% ймовірна спорідненість другого ступеня. [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] , про це свідчать документи, а саме витяги про народження [PERSON] та [PERSON] , в яких зазначені: батько, [PERSON] , та мати, [PERSON] . Також заявнику стало відомо, що [PERSON] , [INFO] , не є її біологічною матір`ю. Відповідно до молекулярно-генетичного дослідження № MGT10640UA (ДНК - звіт про материнство) від 08.02.2024 був здійснений забір матеріалу у «ймовірної матері» [PERSON] , [INFO] , та у «ймовірної дитини» [PERSON] , [INFO] заява про результати: передбачувана мати виключена як біологічна мати тестованої дитини. Цей висновок ґрунтується на невідповідних алелях, що спостерігаються в локусах STR, перерахованих вище, з ПІ , рівним 0. Імовірність материнства становить 0%. Також, [PERSON] , [INFO] , надала нотаріальну заяву, в який повідомляє, що в 1990-1991 роках не була вагітна та не народжувала дитину, а тим більше ні від кого не відмовлялась. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст.132 СК України У разі смерті жінки, яка вважала себе матір`ю дитини, факт її материнства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту материнства може бути подана батьком, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідност.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1ст.135 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку позивач просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними донькою та матір`ю та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення у справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved