Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву мотивував тим, що 16.06.2017 року приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. винесено виконавчий напис № 2894, яким звернуто стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 12 162,68 грн. з відповідачки на користь стягувача ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк". По виконавчому напису нотаріуса, 22.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київа Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 58708566. Представник позивача вважає виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 21.02.2024 року подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Новоукраїнського районного суду від 21.02.2024 року задоволено. Ухвалою суду від 21.02.2024 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. 21.03.2024 р. від представника позивача через систему Електронний суд надійшла позовна заява в новій редакції із зазначенням належної третьої особи приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гамаль Ірину Миколаївну. Ухвалою суду від 01.05.2024 р., за клопотанням представника позивача - адвоката Єльнікової Н.О. замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Наталію Станіславівну на приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірину Миколаївну. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в матеріалах справи міститься заява представника від 21.03.2024 р., в якій остання просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти винесення заочного розгляду справи. Відповідач, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про щосвідчить підпис від 04.03.2024 року у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні про отримання позовної заяви з додатками, копії ухвали про відкриття провадження та повістки про виклик до суду. Відзив до суду не надходив. Третя особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить підпис від 04.05.2024 р. у звортньому рекомендованому поштовому повідомленні. Заяв та клопотань до суду не надходило. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить підпис від 07.03.2024 року у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні про отримання позовної заяви з додатками, копії ухвали про відкриття провадження та повістки про виклик до суду. Заяв та клопотань до суду не надходило. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" заборгованості в сумі 12 162,68 грн., в результаті укладення Кредитного договору № GP -5064591 від 12.09.2013 р., який був укладений між [PERSON] та ПАТ "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" (а.с. 14). Прізвище позивачки було змінено на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 22.03.2019 р. відкрито виконавче провадження № 58708566 на підставі зазаченого вище виконавчого напису (а.с. 15). Представник позивача - адвокат Єльнікова Н.О. вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Гамаль І.М. від 16.06.2017 року, таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості. Тому, на думку позивача, відповідний виконавчий напис не підлягає виконанню. Так, відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1)якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88\~закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Оскільки представник позивача зазначила, що 12.09.2013 р. позивачка дійсно уклала Кредитний договір № GP - 5064591 з ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", отримала кредитні кошти, регулярно сплачувала кредит, кошти з нарахованими відсотками було повернуто вчасно. Тому вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушеням вимог законодаства, тому не підлягає виконанню, оскільки мав бути підтверджений документами про безспірність грошових вимог. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, наведені вище судом підстави свідчать про необхідність скасування спірного виконавчого напису нотаріуса. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 16.06.2017 року існували підстави, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості боржника [PERSON] перед стягувачем АТ "Перший Український Міжнародний Банк" за кредитним договором № GP - 5064591 від 12.09.2013 р. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за № 2894 від 16.06.2017 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. З приводу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Представник позивача - адвокат Єльнікова Н.О. надала докази витрат на правову допомогу [PERSON] , відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 7 500,00 грн, На обгрунтування витрат на правову допомогу, понесених при розгляді справи, представником позивача подано наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 15/24 від 20.02.2024 року, укладеного між позивачем та адвокатом Єльніковою Н.О., додаткова угода № 1 від 20.02.2024 року, акт про виконання послуг з надання правничої допомоги, розрахункова квитанція № 5 від 20.03.2024 року за надання професійної правничої допомоги в сумі 6 500 грн. Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18). Відповідач з заявою про зменшення судових витрат не звертався. З урахуванням викладеного, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, тієї обставини, що представник позивача не приймала участь в судових засіданнях, враховуючи, що стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень (за виключенням 1000 гривень за участь в судовому засіданні, 1 500 за вивчення документів та матеріалів справи). Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. за подання позовної заяви та 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову. У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: partial