Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму49200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.08.2021 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2210782, цей договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланим на номер мобільного телефону [PERSON] . За цим договором відповідач отримав від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» фінансовий кредит для задоволення власних потреб в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору. За твердженнями позивача, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» був наданий кредит [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві. В подальшому, 27.06.2022, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27062022, за цим договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі до згаданого договору, в тому числі до [PERSON] у межах суми 49200 грн. (з яких 15000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34200 грн. сума заборгованості за відсотками). Отже, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є правонаступником ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (як кредитора) за кредитним договором від 03.08.2021 № 2210782, за котрим [PERSON] повинен повернути позичені кошти. У зв`язку з неповерненням коштів [PERSON] позивач звертається до суду за захистом порушеного права, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 15000,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 34200,00 грн. Ухвалою від 07 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Згідно з відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області від 04.12.2023 року, наданими на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). На вказану адресу реєстрації відповідача рекомендованим поштовим відправленням була направлена копія позовної заяви (з додатками) та судова повістка, які відповідач отримав 19.01.2024. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, відзив на позов не подав. За час судового розгляду справи від сторін будь-які додаткові заяви (клопотання) до суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є юридичною особою, зареєстрованою як фінансова установа, має право надавати фінансові послуги (здійснювати надання послуг з факторингу), отримав ліцензію а провадження господарської діяльності щодо надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту). Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 03.08.2021 № 2210782, цей договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланим на номер мобільного телефону [PERSON] . За цим договором відповідач отримав від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» фінансовий кредит для задоволення власних потреб в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору (а. с.5-11). Згідно з указаним договором первісний кредитор надає позичальникові фінансовий кредит у розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник бере на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.2. договору). Договір, підписаний сторонами, передбачав надання [PERSON] кредиту для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту 15000,00 грн.; мета отримання коштів на споживчі (особисті) потреби; строк кредитування 30 днів; дата надання кредиту 03.08.2021; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору 693,50 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,90 % в день; кредит надається без забезпечення у виді застави (п.1.9. договору). Кредит мав бути наданий позичальникові в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної самим клієнтом (п.2.1 договору). Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (як клієнтом) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (як фактором) укладено договір факторингу від 27.06.2022 № 27062022, за цим договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги, строк виконання за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а. с.15-16). Згідно з актом приймання передачі від 27.06.2022 за вказаним договором клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 9267, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги, реєстр боржників передано в повному обсязі відповідно до умов договору, що підтвердили своїми підписами представники клієнта та фактора (а. с.17). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 27.06.2022 № 27062022 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги до конкретних боржників, у цьому реєстрі зазначений як боржник [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , сума заборгованості за основною сумо боргу 15000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 34200,00 грн., сума заборгованості разом 49200,00 грн. (а.с.18). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 03.08.2021 № 2239617 (за період з 27.06.2022 по 31.10.2023), складеним представником позивача, заборгованість [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» станом на 31.10.2023 складає 49200,00 грн. (а. с.19). Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було. Відповідно до ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Норми ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). На підтвердження існування договірних відносин між [PERSON] (як позичальником) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (як первісним кредитором) позивачем у справі були надані договір від 03.08.2021 № 2210782, додаток № 1 до цього договору (обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором), паспорт споживчого кредиту (документ, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інформація та контактні дані кредитодавця, порядок повернення кредиту тощо) (а. с.5-14). Договір, додаток № 1 до нього, інформація щодо фінансового кредиту підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором В972. Відповідач у справі не оспорює факту укладення між ним та ТОВ «ЛУНЕУРА УКРАЇНА» кредитного договору, отримання ним позичених коштів на суму 15000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, первісним кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку [PERSON] зазначив у заявці на отримання кредиту, лише після схвалення заявки первісним кредитором було укладено договір від 03.08.2021 № 2210782. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідач отримав кошти в розмірі 15000,00 грн., однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором не виконав. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як встановлено судом, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є правонаступником первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (новим кредитором) у правовідносинах за кредитним договором від 03.08.2021 № 2210782. Такий висновок ґрунтується на змісті договору факторингу від 27.06.2022 № 27062022, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (як клієнтом) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (як фактором), цей договір передбачає відступлення за плату первісним кредитором новому кредиторові права вимоги до третіх осіб боржників, в тому числі до [PERSON] (а. с. 15-18). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем (первісним кредитором), кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, новий кредитор (як правонаступник ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») має право на отримання від позичальника [PERSON] простроченої заборгованості за кредитом. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…». Згідно з п.1.3 договору від 03.08.2021 № 2210782 первісним кредитором було надано [PERSON] кредит на строк 30 днів, тобто до 02.09.2021, дата надання кредиту 03.08.2021 (додаток № 1 до вказаного договору). Умовами кредитного договору від 03.08.2021 № 2210782 передбачена можливість автоматичного продовження строку його дії, однак матеріали справи не містять доказів здійснення позичальником платежів, що свідчить про відсутність підстав для автоматичної пролонгації кредитного договору. З огляду на викладені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором від 03.08.2021 № 2210782 розраховуються до 02.09.2021. Представником позивача надано розрахунок заборгованості за договором від 03.08.2021 № 2210782 за період з 27.06.2022 по 31.10.2023, тобто за період, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Водночас вимог щодо стягнення з відповідачки коштів на підставі ст.625 ЦК України позивач не заявляв, жодного розрахунку за такими вимогами не подавав і не позбавлений можливості захистити своє право у випадку його порушення. Верховний Суд у постанові від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань,які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Суд бере до уваги строк кредитування, розмір відсотків, визначений в кредитному договорі (зокрема, відповідачеві [PERSON] надано фінансовий кредит у розмірі 15000,00 грн. на 30 днів; відсоткова ставка становить 1,90% в день (п.1.3, 1.4.1 кредитного договору). Відтак, відсотки, котрі [PERSON] має сплачувати кредитодавцеві за добу користування кредитними коштами, становлять 285,00 грн. за добу (з розрахунку: 10000: 100 х 1,90 = 285). Загалом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за 30 днів користування кредитними коштами в розмірі 8550,00 грн. (з розрахунку: 285 х 30 =8550). Таким чином, позовні вимоги ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 15000,00 грн. основної суми боргу, 8550,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а всього 23550 грн. Аналогічний розрахунок наведений і у дослідженому судом додатку №1 до Договору, відповідно до умов якого у разі якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, та становитимуть 23550 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору в розмірі 2684,00 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 07.11.2023 № 48688 про перерахування коштів через АТ КБ «СЕНС БАНК» (а. с. 1). Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст.141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги майнового характеру Оскільки позовна вимога майнового характеру ТОВ до [PERSON] , заявлена на суму 49200,00 грн., була задоволена частково, в межах стягнення з відповідача суми 23550,00 грн., то з урахуванням вимог пропорційності суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1284,83 грн.

Outcome: partial