Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма Нападівська" про стягнення заборгованості по орендній платі (далі - відповідач), в якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою по договору оренди землі №446-б від 05.08.2019 за період починаючи з 01.01.2021 по 01.08.2023 з врахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій в розмірі 37342,12 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12.07.2019 у справі №136/776/19 за позовом позивача до Богданівської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку пай по спадщині за законом, серед іншого, визнано за позивачем право на земельну частку (пай), розміром 3,57 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Богданівської сільської ради. 05.09.2019 на підставі рішення сесії Богданівської сільської ради від 16.08.2019 та згаданого рішення суду від 12.07.2019 до ДРРРНМ внесені відомості про право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060 розміром 3,2970 га за позивачем. 05.08.2019 між сторонами укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки №446-б, а право оренди зареєстроване 09.09.2019. За вказаним договором оренди землі орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060 розміром 3,297 га на 10 років, а розмір орендної плати у рік становить 3518,05 грн (за 1 га), (тобто 11599,01 грн в рік), орендна плата вноситься до 31.12. кожного року. За період з 09.09.2019 по 31.12.2019 відповідачем сплачено орендну плату в розмірі 15221,71 грн. Водночас позивач стверджує, що відсутнє письмове підтвердження факту виплати відповідачем орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою в період з 09.09.2019 по 01.08.2023 по договору №446-б від 05.08.2019. У зв`язку із відсутністю зазначеного доказу в позивача, останнім, до подачі позовної заяви, подано до суду заяву про забезпечення доказів, а ухвалою суду від 05.02.2024 справа №128/166/24 вищевказані докази було витребувано від відповідача. У позовній заяві також вказується, що відповідачем не сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою починаючи з 01.01.2021 по 01.08.2023, а тому виникла заборгованість у розмірі 29966,76 грн. При цьому у договорі оренди землі №446-б від 05.08.2019 встановлено обов`язок вчасної плати за оренду та відповідальність у розмірі 0,02% (пеня) від несплаченої суми за кожний день прострочення. Відтак загальна заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 12.02.2024 становить 29966,76 грн (основна сума заборгованості за договором за період 01.01.2021 по 15.02.2024) + 4559,48 грн (інфляційне збільшення) + 2815,88 (штрафні санкції) = 37342,12 грн. Ухвалою суду від 22.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами. Згідно укладеного між сторонами договору оренди землі №446-б від 05.08.2019, орендна плата вноситься орендарем через його касу з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки вдень одержання. Розмір орендної плати у рік становить 3518,05 грн (п.4.1 договору оренди), а обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням її індексації (п.4.2.). Відповідач зауважує, що розмір орендної плати вказаний за земельну ділянку, а не її частину. Так, у 2019 позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому орендну плату за згаданим договором за період з 2019 по 2023 роки включно, що було виконано останнім і на підтвердження чому є відомість про виплату позивачу за період з вересня 2019 по 2021 роки, включно, орендної плати в сумі 13123,00 грн та за період з 2022 року по серпень 2023 року у сумі 9660,00 грн, що в загальному складає 22783,00 грн, при цьому за розрахунками відповідача позивач мав би отримати орендну плату за вказані періоди - 22051,76 грн, відповідачем здійснено переплату в сумі 731,24 грн. Разом з тим, 21.08.2023 договір оренди землі №446-б від 05.08.2019 було припинено у зв`язку з припиненням за позивачем права власності на земельну частку (пай), яка була предметом договору на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 27.07.2023 та рішення реєстратора. Таким чином, відповідач вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому посилається на те, що відповідач для здійснення видаткової касової операції за договором оренди земельної ділянки на користь позивача мав би здійснити наступні юридичні дії: 1) отримати від позивача заяву на видачу готівки на суму, що підлягає видачі; 2) ідентифікувати особу шляхом перевірки паспорту або іншого документу, що посвідчує особу; 3) скласти один з наступних документів, видатковий касовий ордер або видаткову відомість складену окремо щодо зазначеної фізичної особи та із зазначенням суми що підлягає виплаті в тому числі словами, із зазначенням номеру та дати договору, періоду за який здійснюється виплата коштів та ідентифікаційних даних особи, що отримує готівкові кошти. Також, видатковий касовий ордер за №316а від 11.09.2019 не дає змогу встановити факт виплати позивачу грошових коштів оскільки одержувачем коштів цим документом є особа відмінна від особи позивача. Відповідачем не надано жодного документа, що підтверджує факту звернення позивача із заявою про виплату йому орендної плати за договором за період з 2019 року по 2023 року включно, а також не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що підтверджує факт виплати грошових коштів саме за період з 2019 по 2023 рік включно. Відповідач подав до суду заперечення щодо відповіді на відзив, у яких зазначено, що відповідно до видаткового касового ордеру №316а від 11.09.2019 вказана відмінна особа від позивача, а особа, яка була відповідальна за видачу готівки орендодавцям, де у списку отримувачів орендної плати вказаний позивач, що являється підтвердженням сплати йому готівкою за оренду землі згідно укладеного договору оренди землі. У 2019 році до відповідача звернувся позивач з проханням надати йому орендну плату за період з 2019 року по 2023 рік включно за договором оренди землі №446-б від 05.08.2019, що було здійснено відповідачем на підтвердження чого до відзиву надана відомість про виплату орендної плати. Разом з тим, за закінченням встановленим законодавством терміном зберігання, були знищені заяви за вказані періоди, які фіксували факт звернення позивача із заявою про виплату йому орендної плати за договором, що підтверджено актами про вилучення для знищення документів, не внесених до архівного фонду. Позивачем надано додаткові пояснення у справі та наголошено, що відповідачем не надано до суду документів, які підтверджують повноваження особи, що отримала грошові кошти за касовим ордером №316а від 11.09.2019 на отримання та видачу таких коштів орендодавцям. Також позивачем не надано до суду відповідного наказу або іншого розпорядчого документу на виплату готівкових коштів за відповідними договорами оренди земельних ділянок, що зазначені у відомості на виплату готівкових коштів від 11.09.2019. Також не надано жодного документу, що підтверджує, що зазначені кошти виплачені саме відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки №446-б від 05.08.2019 та за зазначений представником відповідача період. Насамкінець, оскільки договір оренди був укладений у серпні 2019 року, а виплата готівкових коштів здійснена у вересні 2019 року, строк зберігання зазначених документів ще не сплив, а їх знищення, якщо таке здійснювалось, відбулося без урахуванням вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180281675 від 09.09.2019 земельна ділянка з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060, розміром 3,297 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебуває у приватній власності позивача на підставі рішення 24 сес. 7 скл. Богданівської сільської ради від 16.08.2019 та рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12.07.2019 у справі №136/776/19, номер запису про право власності 33136846. Між позивачем як орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060, розміром 3,297 га, та відповідачем як орендарем укладено договір оренди землі №446-б від 05.08.2019. Згідно умов такого договору, орендодавець передає а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060 розміром 3,2970 га. Крім опису вищевказаного об`єкту оренди, вбачається, що він укладений строком на 10 років, а право оренди виникає з моменту його реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Слід зазначити, що як вбачається з наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060, перебуває у приватній власності позивача на підставі рішення 24 сес. 7 скл. Богданівської сільської ради від 16.08.2019 та рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12.07.2019 у справі №136/776/19. Хоча й номер запису про право власності 33136846 датовано 05.09.2019, але договір оренди землі №446-б датований місяцем раніше 05.08.2019, а згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право 33182456 датовано 09.09.2019. Тобто договір ореди землі №446-б, від 05.08.2019, предметом якого є вищевказана земельна ділянка був укладений між сторонами за місяць до державної реєстрації права власності за позивачем - 05.09.2019 (як вбачається з витягу з Державного реєстру), а право оренди за відповідачем було зареєстроване 09.09.2019. При цьому в тексті з вищевказаних витягів з Державних реєстрів (підстави внесення запису про право власності) та (підстави виникнення іншого речового права) вбачаються дати, які логічно суперечать собі, оскільки є хронологічно непослідовними. Крім того, неможна й оминути увагою зміну обставин щодо підстави виникнення у позивача права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060, оскільки попри те, що сторони фактично приступили до реалізації взаємних прав та обов`язків за договором оренди землі №446-б від 05.08.2019, але постановою Вінницького апеляційного суду від 27.07.2023 у справі №136/776/19 рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12.07.2019, яке було підставою для державної реєстрації за позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522280300:03:000:0060, було скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову позивача до Богданівської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовлено. Суд зауважує, що вищевикладені обставини не можуть не впливати на обрахунок орендної плати, підтвердження або спростування заборгованості відповідача перед позивачем, що становить предмет судового розгляду даної справи. Разом з тим, відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Положеннями ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Суд встановив, що згідно умов договору оренди землі №446-б від 05.08.2019 орендна плата вноситься орендарем через його касу з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день одержання. Розмір орендної плати у рік становить 3518,05 грн, а обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься до 31.12. кожного року, а в разі невнесення орендної плати у визначені строки, сплачується пеня 2% від несплаченої суми за кожний день. Позивач стверджує, що відсутнє письмове підтвердження факту виплати відповідачем орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою в період з 09.09.2019 по 01.08.2023 по договору №446-б від 05.08.2019. Водночас у позовній заяві також вказується, що відповідачем не сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою починаючи з 01.01.2021 по 01.08.2023, а тому виникла заборгованість у розмірі 29966,76 грн. Позивач, який вважає, що встановлена у договорі оренди землі №446-б від 05.08.2019 орендна плата в розмірі 3518,05 грн є платою лише за 1 га, коли площа земельної ділянки кад. №0522280300:03:000:0060 є розміром 3,297 га, а тому стверджує, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 12.02.2024 становить 29966,76 грн (основна сума заборгованості за договором за період 01.01.2021 по 15.02.2024) + 4559,48 грн (інфляційне збільшення) + 2815,88 (штрафні санкції) = 37342,12 грн. За змістом ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, що узгоджується з принципом свободи договору, встановленим ст.ст. 3, 6 та 627 ЦК України та обов`язковості договору встановленим ст. 626 ЦК України. Відповідно до ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платник орендної плати - орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 ПК України). Суд встановив, що зі змісту договору оренди землі №446-б від 05.08.2019, враховуючи статтю, яка вказує про орендну плату та комплексне вивчення його статей в цілому, не вбачається, що сторони укладаючи договір узгодили, що розмір орендної плати, який у рік становить 3518,05 грн є розміром, який сплачується лише за 1 га за оренду земельної ділянки площею 3,297 га, а тому відповідні доводи сторони позивача не є обґрунтованими, і саме 3518,05 грн є розміром орендної плати за рік користування відповідачем земельною ділянкою площею 3,297 га. Верховний Суд у постанові від 08.08.2018 у справі №396/576/16-ц дійшов висновку, що належними доказами сплати коштів за оренду земельної ділянки є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність плати коштів із земельного податку та оренду землі. Суд встановив, що відповідачем свої зобов`язання по сплаті орендної плати позивачу за період з 2019 по 2023 роки включно, було виконано і на підтвердження чому є видатковий касовий ордер, відомість про виплату позивачу за період з вересня 2019 по 2021 роки, включно, орендної плати в сумі 13123,00 грн та за період з 2022 року по серпень 2023 року у сумі 9660,00 грн, що в загальному складає 22783,00 грн. Довідкою про доходи підтверджується, що відповідачем у вересні 2019 року зараховано позивачу 28301,90 грн, ПДФО 5094,34 грн. Така сума становить загальну суму доходу за період з серпня 2019 по січень 2023 року. При цьому доводи позивача щодо порушення відповідачем здійснення видаткової касової операції і не доведення звернення до нього позивача для отримання орендної плати, суд вважає такими, що не можуть доводити факт відсутності перерахунку коштів позивачу. Разом з тим, позивач, вважаючи, що у відомостях про виплату на його ім`я орендної плати, є підпис який належить іншій особі і яка нібито отримувала за нього кошти, все ж таки міг доводити це шляхом ініціювання судової почеркознавчої експертизи, результати якої б могли підтвердити або спростувати такі доводи. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою по договору оренди землі №446-б від 05.08.2019 за період починаючи з 01.01.2021 по 01.08.2023 з врахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій в розмірі 37342,12 грн, не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується Главою 8 ЦПК України. Отже, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу на його рахунок.

Outcome: dismissed