Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

29.02.2024 року позивач АТ «Універсал Банк» в особі представника Павленко С.В. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.11.2020 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank». Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами у розмірі 60000 грн на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту. Відповідач зі своєї сторони порушила взяті на себе зобов`язання та має заборгованість, яка складає 67291,19 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 02.04.2024 року через канцелярію суду відповідач подала додаткові письмові пояснення в яких позовні вимоги в заявленому розмірі не визнає з огляду на те, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення боргу за тілом кредиту за кредитним договором в розмірі 67291,19 грн, але кредитний ліміт позивач у довідці в додатках до позову зазначив у розмірі 60000 грн, відповідно борг за тілом наданого кредиту не може перевищувати розмір того тіла кредиту, який був наданий у користування. Тому відсутні підстави стягнення на користь позивача боргу за тілом кредиту в сумі, яка ним не надавалась відповідачу. За розрахунком боргу позивача, відповідачем погашено тіла наданого кредиту в сумі 28905 грн, а за випискою позивача по банківському рахунку відповідачем погашено відсотків в сумі 27788,87 грн, що разом становить 56693,87 грн. З урахуванням сплачених сум за кредитом, борг за тілом кредиту становить 3306,13 грн, який визнається відповідачем. 18.04.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача надіслав додаткові пояснення у справі в яких зазначив, що відповідач не надав жодних доказів на обґрунтування своїх вимог та заперечень, що дозволяє дійти висновку про їх необґрунтованість. Відзив відповідача на позовну заяву є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В судове засідання представник позивача не з`явився, справу просив розглядати у відсутність представника банку та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи судом встановлено, що 29.11.2020 року [PERSON] звернулася до AT «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 29.11.2020 року, шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Підписання Анкети-заяви підтверджується формою підтвердження електронного документу. Відповідно до п.2 анкети-заяви відповідачка, підписавши заяву погодилася, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати. Відповідно до п. 3 анкети-заяви, відповідачка підтвердила, що ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, відповідачка погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підписанням анкети-заяви відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним його відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6 анкети-заяви). Ідентифікацію та верифікацію клієнта виконав представник банку. Згідно з наданої довідки, Банк відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] у гривні. Розмір встановленого Кредитного ліміту по поточному рахунку № [NUMBER] становить 60000 грн. Відповідно дост. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідач не заперечувала проти факту звернення до Банку з анкетою-заявою, отримання картки та встановлення кредитного ліміту, користування кредитними коштами. Відповідачка користувалася коштами, однак свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за нею рахується заборгованість у розмірі 67291,19 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом 67291,19 грн. Частиною 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє відповідне підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Паспорту споживчого кредиту та Тарифів. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк"при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank та Тарифи з користування Чорною карткою monobank розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи [PERSON] не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 29.11.2020 року. За таких обставин суд приходить висновку, що Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та Тарифи з користування Чорною карткою monobank не є належними доказами у справі. У анкеті-заяві позичальника [PERSON] не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань. За змістом статті 1056-1 ЦК Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зістаттею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, судом встановлено відсутність правових підстав для нарахування відповідачу [PERSON] процентів за користування коштами, які нараховувалися їй та були списані з рахунку відповідача у розмірі 27788,87 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29.11.2020 року. Відповідно до розрахунку заборгованості АТ "Універсал Банк" за договором № б/н від 29.11.2020, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) [PERSON] складає 67291,19 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ "Універсал Банк" посилався на Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Чорної картки monobank, який не містить підпису відповідача. Однак, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що саме цей Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Суд зазначає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил обслуговування ВАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача, а відтак достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність у позивача Чорної картки monobank, яка не підписана безпосередньо боржником, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не можуть бути підставою для стягнення заборгованості з урахуванням відсотків які були списані з рахунку. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ "Універсал Банк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за тілом кредиту в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" повернуті не були, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення залишку фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з урахуванням того, що домовленості про сплату відсотків за користування коштами підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 29.11.2020 року не містить, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнення кредитної заборгованості (в межах наданого кредитного ліміту 60000 грн) з [PERSON] на користь АТ "Універсал Банк" у розмірі 3306,13 грн, з врахуванням погашеного відповідачем тіла кредиту в сумі 28905 грн та 27788,87 грн - сума, зарахована позивачем на погашення відсотків. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 148,67 грн.

Outcome: partial