Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Сторони сімейні стосунки припинили, з грудня 2023р. разом не проживають. Відповідач не надає своєму малолітньому сину та позивачу матеріальну допомогу, не бажає брати на себе обов`язок з матеріального забезпечення та утримання дитини до повноліття та дружини під час догляду за малолітньою дитиною віком до трьох років. Позивач самостійно утримує дитину однак коштів на утримання дитини не вистачає. Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, інших джерел доходу окрім соціальних виплат, не має, перебуває у важкому матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач за станом здоров`я є працездатним, проходить військову службу у ЗСУ та отримує заробітну плату. За таких умов, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 18.03.2024 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 03.01.2023р. Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.01.2023р., про що складено відповідний актовий запис № 1, після держаної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.05.2023р. Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1328355-2023 від 14.03.2023р. та Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004335298 від 09.06.2023 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Згідно даних Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/004020003 від 26.05.2023р. [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно копії довідки про отримання (неотримання) допомоги Управління соціального захисту населення Золотоніської РДА від 08.03.2024р. № 260, [PERSON] відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.06.2023р. по 31.05.2026р. призначено допомогу при народженні дитини на утримання [PERSON] , [INFO] . Таким чином судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який не досяг трирічного віку. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку слід зазначити наступне. Згідно положень ч. 1,2, с. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1,2 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідно до змісту ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Однак суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище як позивача, так і відповідача, а також розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Позивач вказує, що відповідач є військовослужбовцем, та отримує заробітну сплату, проте належних доказів здійснення відповідачем трудової діяльності та отримання ним як офіційного, так і неофіційного доходу для виконання всіх зобов`язань та можливості повної сплати заявленого розміру аліментів позивачем надано не було. За таких обставин, враховуючи що право на утримання чоловіком-батьком належить дружиніматері та враховуючи відсутність заперечень позивача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на її утримання до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Проте позов підлягає до часткового задоволення в частині визначення розміру аліментів, оскільки достовірно не підтверджено факт його трудової діяльності, невідоме матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров?я та наявність інших утриманців, тому суд вважає за можливе задовольнити позов у цій частині у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн., від сплати якого при подачі заяви була звільнена позивач.

Outcome: partial