Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просив стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за Кредитним договором №1904627 в розмірі 31 160 грн. На обґрунтування у позові вказано, що відповідач за наведеним договором взятих на себе зобов`язань не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка складається із 9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 660 грн. - сума заборгованості за процентами. 17.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №17052023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] , що і стало підставою звернення до суду про стягнення заборгованості. Представник позивача просить розглядати справу за його відсутності. У поданому відзиві представник відповідача адвокат Довгаль П.С., не заперечуючи факту укладення зазначеного кредитного договору та наявності заборгованості, просить відмовити у задоволенні вимог в частині нарахованих відсотків у розмірі 21 660 грн. посилаючись на ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» згідно якої військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Розгляд справи проводити за його відсутності. Разом з тим, зазначив, що суму заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9\~500 грн. відповідач сплатив, про що долучив квитанцію №16 від 15.03.2024 року, тому просить відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позові до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Не погоджуючись з наведеними доводами позивач подав відповідь на відзив у якому вказав, що для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом [PERSON] зобов`язаний був звернутися до відділення відповідної фінансової установи, надати підтверджуючи документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Проте, цього не зробив, а тому нарахування відповідачу відсотків здійснювалося з тих підстав, що останній не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що являється військовослужбовцем та, що на нього поширюються норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» . Суд, ознайомившись із правовими позиціями сторін, дослідивши представлені докази дійшов такого висновку. \~ Сторонами не оспорюється факт укладення кредитного договору №1904627 від 11.05.2021 року, необхідність виконання цього правочину, наявність заборгованості внаслідок неналежного його виконання та право позивача на звернення з розглядуваним позовом до суду, а тому наведені обставини, з урахуванням приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Разом з тим, відповідач не погоджуючись із нарахуванням відсотків по кредитному договору стверджує, що звільнений від сплати цього платежу на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII), відповідно до статті 1 якого: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України з приводу того, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій з 2015 року (а.с.72), брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.74), перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] з 04.04.2023 року по теперішній час, що підтверджується довідкою командира військової частини [NUMBER] , підполковника [PERSON] від 22.02.2024 року №18 (а.с.75), на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на викладене доводи позивача наведені у відповіді на відзив не заслуговують на увагу суду, тому як законодавець не пов`язує надання зазначеної пільги з обов`язковим повідомленням про це кредитора, а також з часом укладення кредитного договору та періодом нарахування відсотків. Із представленого розрахунку заборгованості вбачається(а.с.19), що заборгованість за основною сумою становить 9 500 грн., проти чого не заперечує і відповідач, оскільки вже сплатив зазначений борг, а позивач підтвердив, що платіж відповідача зараховано (а.с.68-69), за відсотками 21 660 грн. з чим останній не погоджується. За таких обставин позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим судові витрати не підлягають відшкодуванню (ст.141 ЦПК).

Outcome: dismissed