Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 12.10.2021 вони із відповідачкою уклали шлюб, про що зроблений актовий запис №3233, що підтверджується виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем у них не склалось, спільне господарство не ведуть, а тому збереження шлюбу є неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив таке задоволити. Відповідач в судове засідання 30.04.2024 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.10.2021 у Відділі державної реєстрації актів цивільного тану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №3233, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21.04.2023. У сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.10.2020 Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Доказів протилежного, а також того, що розірвання шлюбу суперечитиме інтересам хоча б одного з подружжя відповідачем не надано та судом не здобуто. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1073,60 гривень за подання позовної заяви.

Outcome: approved