Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

Позивач 08.12.2023 року звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний момент розірвано рішенням суду. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.09.2007 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист щодо стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби. Позивач з 1993 року працює на ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», з нього щомісяця стягуються аліменти на утримання доньки на користь [PERSON] , яка їх отримує та витрачає на особисті потреби. З серпня 2022 року і на теперішній час донька проживає разом з батьком. Мати дитини з серпня 2022 року виїхала за кордон, участі у вихованні дитини не бере, фінансово не утримує, життям дитини не цікавиться. Враховуючи вказане вище позивач вважає, що право відповідача на отримання аліментів з його доходів на утримання доньки припинилося, тому він звернувся до суду і просить припинити стягнення аліментів по виконавчому провадженню №15092785. Ухвалою про відкриття провадження від 08.02.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. Позивач та його представник повідомлялись про розгляд справи належним чином, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами за місцем її реєстрації у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом (а.с.56), яке повернулося на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. На підставі\~ст.280 ЦПК України\~суд розглянув справу заочно. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наявних в справі матеріалів вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2007 року по справі №2-5113/2007 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього доньки [PERSON] в розмірі частини від усіх видів доходів позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.36-37). На підставі заяви [PERSON] відкрито виконавче провадження та аліменти стягуються на її особистий розрахунковий рахунок в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 39). Також судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає без реєстрації разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови ОСББ «Кристал-1» №24 від 19.04.2024 року (а.с.60) та актами про підтвердження факту проживання від 18.07.2023 року та від 19.04.2024 року (а.с.58, 59), згідно яких [PERSON] проживає разом з батьком з вересня 2022 року. Відповідно до ч. ч. 8, 9\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.\~181, ст.\~183 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. З аналізу норми частини 2\~статті 181 СК України\~випливає, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Відповідно до положень ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані ним аліменти на дитину або діти проживають із тим з батьків, хто зобов`язаний до утримання аліментів. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, при цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Тому проживання доньки [PERSON] разом з позивачем, з якого стягнуто аліменти, утримання ним своєї дитини, суд вважає суттєвою обставиною, яка є підставою для припинення сплати аліментів на користь [PERSON] . Враховуючи встановлені судом обставини, загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки.

Outcome: approved