Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лешега В.В. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , у якій просить суд провести реальний розподіл будинку, горища та земельної ділянки і виділити у власність [PERSON] : приміщення квартири [ADDRESS] , яка складається: з кімнати 1-3, площею 12,1 кв.м.2, кімнати 1-4, площею 10,0 кв.м. Приміщення: 1-5 площею 10,6 кв.м.; 1-6 площею 10,6 кв.м.; 1-6 площею 2,5 кв.м.; 1-2 площею 2,6 кв.м.; 1-1 площею 5,5 кв. м. Виділити у його власність 1/2 частину горища прямокутної форми з розмірами сторін: 3,35 м. на 8,7 м. Виділити у його користування 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 381 кв.м., а саме: т. 1-2 - довжина 7,25 м. по існуючій межі (огорожа); т. 2-3 - по лінії поділу будинку; т. 3-4- довжина 1,44 м. - прокласти від кута будинку нову межу під кутом 45 градусів; т. 4-5 - довжина 40,20 м. - прокласти нову межу; т. 5-6 - довжина 5,53 м. - прокласти нову межу; т. 6-7 - довжина 5,77 м. - по існуючій межі; т. 7-8 - довжина 16,76 м. - по існуючій межі; т. 8-9 - довжина 6,48 м. - по існуючій межі; т. 9-10 - довжина 15,86 м. - по існуючій межі; т. 10-11 - довжина 16,53 м. - по існуючій межі; т. 11-12 - довжина 1,38 м. - по існуючій межі; т. 12-1 - довжина 4,52 м. - по існуючій межі. Виділити у його власність чатину огорожі з металевої сітки на бетонному фундамені довжиною 70,9 м. (літ. «№1»); у власність відповідачки виділити приміщення у квартирі [ADDRESS] : житлова кімната 2-4 площею - 18,1 кв. м. частину житлової кімнати 2-6 площею -14,8 кв.м.; приміщення 2-3 площею - 6,8 кв.м.; 2-5 площею - 9,3 кв.м.; 2-2 площею - 8,6 кв.м. 1/2 частину горище прямокутної форми з розміром сторін: 3,35 на 8,7 м. У користування відповідачки виділити 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 381 кв.м. (відповідно до таблиці №8 додатку 8 висновку) за стислим описом меж, наведених у таблиці 3, а саме: т. 1-2 - довжина 7,25 м. - по існуючій межі (огорожа); т. 2-3 - по лінії поділу будинку; т. 3-4 - довжина 1,44 м. - прокласти від кута будинку нову межу під кутом 45 градусів; т. 4-5 - довжина 40,20 м. - прокласти нову межу; т. 5-13 - довжина 0,88 м. - прокласти нову межу; т. 13-14 - довжина 5,10 м. - по існуючій межі; т. 14-15 - довжина 7,16 м. - по існуючій межі; т. 15-16 - довжина 14,37 м. - по існуючій межі; т. 16-17 - довжина 22,41 м. - по існуючій межі; т. 17-18 - довжина 0,80 м. - по існуючій межі; т. 18-19 - довжина 9,29 м. - по існуючій межі; т. 19-20 - довжина 6,78 м. - по існуючій межі; т. 20-1 - довжин 7,90 м. - по існуючій межі; виділити у власність частину огорожі з металевої сітки на бетонному фундаменті довжиною 11,5 кв. м. (літ. «№1»). Площа житлових кімнат, яку він просить виділити у його власність становить 22,1 кв.м., що на 5,4 кв.м. менше ідеальної частки (таблиця №2 додатку 2 до висновку), а площа жилих кімнат відповідачки становить 32,9 кв. м., що на 5,4 кв.м. більше ідеальної частини (таблиця №2 додатку 2 до висновку); вартість грошової компенсації за зазначені відхилення становить: позивач [PERSON] отримує - 11 531,00 грн, відповідач [PERSON] - 11 531,00 грн. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26.12.2012 було визнано за позивачем право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , а 27.03.2013 за індексним № 1695537 внесено відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Інша частина житлового будинку належала на праві власності [PERSON] , яка у 2012 році продала свою частину відповідачці по справі. У зв`язку з постійними суперечками між нами щодо користування будинком та земельною ділянкою, вчиненням з боку відповідачки неправомірних дій, виникло питання щодо реального розподілу будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки. Запропонований ним поділ базується на висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3016-Є від 14.12.2022. Представником позивача 21.06.2023 була надіслана досудова пропозиція відповідачці з проханням у добровільному порядку на підставі висновку експертизи провести реальний розподіл будинку, горища, земельної ділянки, однак відповідачка не відреагувала. Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладених у ньому мотиви, та просить позов задовольнити. Представник відповідачки позов не визнав, проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що судовим експертом встановлено наявність самочинно побудованих, переобладнаних будівель та споруд і визначено можливість поділу будинку розміром 9,2 х 7,15 м, зазначеного у копії інвентаризаційної справи, без врахування перепланувань та прибудов до цього житлового будинку. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.45), заяву про залишення позову без розгляду (а.с.54), заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.57). Представником відповідачки подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення (а.с.43), клопотання про незаперечення щодо призначення справи до судового розгляду (а.с.44. 46), клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення щодо задоволення заяви про залишення позову без розгляду (а.с.55, 56). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.31-32). Ухвалою підготовчого засідання від 22.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.47). Ухвалою судового засідання від 30.04.2024 постановлено судове засідання у справі проводити за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного, а також відмовлено у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду (а.с.83-84). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підстави своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. За змістом технічного паспорта від 19.10.2012 за адресою: [ADDRESS] знаходяться: житловий будинок «А1», веранда «а1», веранда «а2», підвал «а3», підвал «а4», сарай «Б», сарай «б», гараж «Д», убиральня «І1», убиральня «І2», огорожа №1 (а.с.10-15). Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26.12.2012 та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2013 [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частина житлового будинку [ADDRESS] . Право власності зареєстроване 26.03.2013 (а.с.8-9, 10, 20). Згідно з договорами купівлі-продажу частин житлового будинку 29.10.2012, купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованими у реєстрі за №№1562, 1565, [PERSON] купила частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 0,0387 га, розташовану за цією ж адресою, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В цілому житловий будинок, згідно з відомостями, викладеними у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП Львівської обласної ради Стрийське МБТІ 11.10.2012 за №35806183 має наступні характеристики: 7 житлових кімнат та 2 кухні. Житлова площа 93,1 кв.м. Загальна площа 120,5 кв.м. Із господарських споруд є: сарай Б, вбиральня І-1, вбиральня І-2, гараж Д, огорожа №1 (а.с.17-18, 19). Судовий експерт у висновку експерта по результатах судової будівельно-технічної експертизи від 14.12.2022 №3016-Є щодо можливого поділу житлового будинку [ADDRESS] , горища та земельної ділянки, на якій знаходиться зазначений житловий будинок, встановив таке: за результатами візуального огляду, зіставлення результатів огляду з наданою на дослідження копією інвентаризаційної справи встановлено, що в процесі експлуатації житлового будинку співвласниками неодноразово здійснювалося перепланування та прибудови до житлового будинку (веранди літ. А1 та літ. а2, підвали літ. а3 та літ. а4, кімнати) кожним до своїх частин, які перебували в їхньому користуванні, на земельній ділянці було демонтовано старий дерев`яний сарай літ. «Б», співвласниками за власні кошти були збудовані господарські споруди, а саме: цегляний сарай літ. «Б» з прибудовою літ. «б», дерев`яний сарай літ. «В» з прибудовою літ. «Г», які слугували літніми кухнями, влаштовано дві дворові дерев`яні вбиральні літ. «І1» та «І2», замощення літ. «І», огорожа літ. «№1» (копія інв. справи арк. 32-40 та 58); рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради №262 від 20.10.1994 про узаконення самовільно побудованих прибудов по заяві [PERSON] , узаконені самовільно прибудовану кухню, площею 2,5 м2, коридори , площею 2,5 м2 та 5,7 м2, житлову кімнату, площею 14,8 м (інвентаризаційна справа арк. 47); рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради №218 від 24.10.2012 року про розгляд заяви [PERSON] , узаконені самовільно побудовану веранду а-1, розміром 2,20*8,85 (м) + 1,83*5,57 (м), частину житлового будинку, розміром 3,15*4,10 (м) та гараж літ. «Д», розміром 3,70*3,75 (м) на [ADDRESS] (інв. справа арк. 90); з огляду на вищевикладене, експерт прийшов до висновку, що поділу підлягає житловий будинок літ. «А-1», розміром в плані 9,2*7,15 (м) відповідно до поверхового плану, зазначеному у копії інвентаризаційної справи арк.10 і який входить у спадкове майно, без врахування перепланувань та прибудов до житлового будинку, які були здійснені сторонами. За результатами проведеної судової експерти запропоновано один варіант поділу житлового будинку та чотири варіанти поділу земельної ділянки (а.с.58-82, ц.с. №443/2195/18 - а.с.191-221). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача реально поділити належний їм на праві спільної часткової власності житловий будинок, а також земельну ділянку, призначену для його обслуговування. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина 1 статті 182 ЦК України). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (частина 1 статті 376 ЦК України). Нормою частини 2 статті 376 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Відповідно до пункту 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Отже, у розумінні частини 1 статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини 1 статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції). Зважаючи на вимоги частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом враховано висновки про те, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу, які зробив Верховний Суд України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, а також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21), від 09 березня 2023 року у справі № 127/28862/21 (провадження № 61-9283св22). Також, судом враховано послідовну судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка зробила висновок про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21). Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі - [PERSON] до [PERSON] по частині кожному. Земельна ділянка, яка призначена для обслуговування цього житлового будинку належить на праві приватної власності [PERSON] . Сторонами в процесі експлуатації житлового будинку здійснено перепланування та прибудови до житлового будинку (веранди літ. А1 та літ. а2, підвали літ. а3 та літ. а4, кімнати) кожним до своїх частин, які перебували в їхньому користуванні. На земельній ділянці демонтовано старий дерев`яний сарай літ. «Б», збудовані господарські споруди, а саме: цегляний сарай літ. «Б» з прибудовою літ. «б», дерев`яний сарай літ. «В» з прибудовою літ. «Г», які слугували літніми кухнями, влаштовано дві дворові дерев`яні вбиральні літ. «І1» та «І2», замощення літ. «І», огорожа літ. «№1». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження проведення сторонами перепланування та прибудов до житлового будинку [ADDRESS] , а також інших будов на земельній ділянці, на підставі дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт. Рішення органу місцевого самоврядування від 20.10.1994 та 24.10.2012 про узаконення самовільно побудованих об`єктів, на які покликається судовий експерт у своєму висновку, не створюють умов вважати ці об`єкти не самочинно збудованими, оскільки законом встановлений чіткий порядок визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. За наведених обставин, суд виснує, що вчинені сторонами перепланування, прибудови до зазначеного житлового будинку, а також нові будови на земельній ділянці, призначеної для обслуговування цього житлового будинку, є самочинними, оскільки законність їх проведення не підтверджена жодними фактичними даними. Внаслідок такого самочинного будівництва згаданий житловий будинок втратив тотожність із тим, які сторони отримали у власність. Суд наголошує на тому, що самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності і особа не набуває права власності на таке майно. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі статей 181, 182, 190, 328, 331, 376 Цивільного кодексу Українита

Outcome: dismissed