Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся 08.12.2015 року з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Басай Роксолани Михайлівни, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним та скасування заборони відчуження майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 липня 2008 року ним було уповноважено, шляхом надання довіреності, [PERSON] виступати від його імені майновим поручителем по забезпеченню виконання зобов`язань [PERSON] перед будь-яким банком України, сума яких не повинна перевищувати 121 000 (сто двадцять одну тисячу) гривень, або еквівалентну суму в доларах США по курсу НБУ та передавати по його зобов`язаннях в іпотеку на умовах їй відомих належну йому частку квартири [ADDRESS] . 05.05.2015 року він дізнався, що уповноважена ним [PERSON] підписала договір іпотеки, укладений 17.09.2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», що посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Басай Роксоланою Михайлівною, реєстровий № 4242, в забезпечення зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № IFUOGA000000030 від 17.09.2008 року, відповідно до п. 8.1. якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 28619,09 доларів США, що відповідно до довідки НБУ від 17.09.2008 року становить 138 802, 58 грн, а тому [PERSON] вийшла за межі, в яких була уповноважена діяти від його імені при підписанні договору іпотеки. Таким чином, договір іпотеки укладено з порушенням положень ст. 6 Закону України «Про іпотеку», згідно якої майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Позивач просить визнати недійсним договір іпотеки, укладений 17.09.2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Басай Роксоланою Михайлівною, реєстровий № 4242; скасувати заборону відчуження майна, накладену нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Басай Роксоланою Михайлівною, реєстровий № 4242 та іпотеку, накладену у зв`язку з укладенням між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» договору іпотеки від 17.09.2008 року, шляхом виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. 19.05.2023 представник позивача адвокат Малетин А.Я. подав заяву про збільшення позову, у якій покликався на те, що на даний час судовим експертом у справі проведено судово-психіатричну експертизу, згідно висновку якої [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій на час укладення договору іпотеки. Дані, зазначені у висновку судово-психіатричної експертизи, вказують на те, що [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій на час укладення оскаржуваного договору іпотеки, що є додатковою підставою для визнання недійсним договору іпотеки від 17.09.2008 року, реєстровий номер 4242, а відповідно позовна заява [PERSON] доповнюється додатковою підставою позову. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року (суддя Мелещенко Л.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 25, т. 1). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді [PERSON] вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 153, т. 1). Системою автоматизованого розподілу дану цивільну справу розподілено судді Польській М.В. (а.с. 154, т. 1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2017 року (с. Польська М.В.) справу прийнято до провадження (а.с. 155, т. 1). У зв`язку із закінченням 31.08.2017 року п`ятирічного строку призначення судді [PERSON] вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 103 від 08.08.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 157, т. 1). Системою автоматизованого розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 158, т. 1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 159, т. 1). У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. 18.04.2024 представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх уточнень. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечувала позовні вимоги, покликаючись на те, що [PERSON] у встановленому порядку недієздатним не визнавався, договір іпотеки не оспорював. Вважає, що оспорюваний правочин є правомірним. Просила відмовити у задоволенні позову. У подальшому не прибула в судове засідання. Інші відповідачі в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлялися належно. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із матеріалів справи 17.09.2008 року між ПриватБанк та [PERSON] укладено Кредитний договір № IFUOGA000000030, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 17.09.2008 року\~ по 17.09.2018 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 28619,09 доларів США (Двадцять вісім тисяч шістсот дев`ятнадцять доларів США 09 центів) на наступні цілі: у розмірі 25917,19 доларів США на споживчі цілі, з них 24900,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 747,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 144,10 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 126,09 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 2701,90 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, в сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2, даного Договору. Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки. Забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека квартири 2-кімнатна квартира загальною площею 62,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , договір поруки № IFUOGA000000030/1 від 17.09.2008 року, укладеного з [PERSON] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором. 17.09.2008 року між [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що діють на підставі особистого волевиявлення та є майновими поручителями [PERSON] , та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір іпотеки квартири, відповідно до якого забезпечується виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором № IFUOGA000000030 від 17.09.2008 року, переданням в іпотеку нерухомого майна - двохкімнатної квартири загальною площею 62,10 кв.м., житловою площею 39,75 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.02.1994 року Агенством по приватизації державного житлового фонду, згідно з розпорядженням міського голови від 31.01.1994 року. Як слідує з матеріалів справи, 25.07.2008 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.М., відповідно до якої позивач\~ уповноважив [PERSON] виступати від його імені майновим поручителем по забезпеченню виконання зобов`язань [PERSON] перед будь-яким банком України, сума яких не повинна перевищувати 121 000 (сто двадцять одну тисячу) гривень, або еквівалентну суму в доларах США по курсу НБУ та передавати по його зобов`язаннях в іпотеку на умовах їй відомих належну йому частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.02.1994 року Агенством по приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: до [PERSON] - дружині, [PERSON] - сину, [PERSON] сину. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 94/2019 від 14.05.2019 року вказується, що [PERSON] страждав психічним захворюванням - параноїдною шизофренією з безперервним перебігом, галюцинаторно-параноїдним синдромом (згідно МКХ-10 F20,00), що позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час укладання договору іпотеки квартири 17 вересня 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України, головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягає установленню судом у цій справі, є дійсна спрямованість волі сторони при укладенні договору кредиту. За змістом частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) зроблено правовий висновок про те, що «правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 145 ЦПК України 2004 року (пункт 2 частини першої статті 105 ЦПК України) зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року (стаття 89 ЦПК України). Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року, частина 6 статті 81 ЦПК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Оцінивши висновок судово-психіатричного експерта № 94/2019 від 14.05.2019 року у сукупності із іншими доказами, суд приходить до переконання, що відповідно до свого психічного стану [PERSON] станом на 17.09.2008 року, під час укладення з ПАТ КБ «Приват Банк» договору іпотеки, не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про його неспроможність в момент вчинення правочину, а саме - станом на 17.09.2008 року розуміти значення своїх дій та керувати ними. Належних та допустимих доказів зворотного в розпорядження суду не надано. Також, як встановлено судом, 25.07.2008 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.М., відповідно до якої позивач\~ уповноважив [PERSON] виступати від його імені майновим поручителем по забезпеченню виконання зобов`язань [PERSON] перед будь-яким банком України, сума яких не повинна перевищувати 121 000 (сто двадцять одну тисячу) гривень, або еквівалентну суму в доларах США по курсу НБУ та передавати по його зобов`язаннях в іпотеку на умовах їй відомих належну йому частку квартири [ADDRESS] . 17.09.2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», що посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Басай Роксоланою Михайлівною, реєстровий № 4242, в забезпечення зобов`язань [PERSON] по кредитному договору № IFUOGA000000030 від 17.09.2008 року, відповідно до п. 8.1. якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 28619,09 доларів США, що відповідно до довідки НБУ від 17.09.2008 року становить 138 802, 58 грн. Доводи позивача про те, що [PERSON] вийшла за межі, в яких була уповноважена діяти від його імені при підписанні договору іпотеки, є підставними. Договір іпотеки укладено з порушенням положень ст. 6 Закону України «Про іпотеку», згідно якої майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. За встановлених судом обставин, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved