Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

У січні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] 09.08.2003 р. зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження № [NUMBER] яке видане 09.08.2003 р. (актовий запис № 35) Млинівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позовна заява мотивована тим, що спільне проживання як чоловіка та жінки між ними припинено 3 роки тому, сторони не ведуть спільне господарство і не проживають однією сім`єю. У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату час та місце повідомлена належним чином, до суду 06.03.2024 надійшла заява представника позивачки - адвоката Лебединської Н.С., у якій вона просить проводити розгляд справи без участі позивача, позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлений належним чином, 11.04.2024 року, подав до суду заяву (Вхід №35706) про визнання позову, у якій зазначив, що позовну заяву про розірвання шлюбу визнає, просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У заяві також зазначено, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей не має, а спільне проживання як чоловіка та жінки між ними припинено 3 роки тому, вони не ведуть спільне господарство і не проживають однією сім`єю. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, що 09.08.2003 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Млинівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис №35 від 09.08.2003, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Сторони не заперечували, що від шлюбу неповнолітніх дітей у них не має. Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач фактично визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. Позивачка не виявила бажання змінювати прізвище на дошлюбне. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved