Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У січні 2024 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 166540,80 грн., вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 10.11.2023 року в м.Дніпро сталася дорожня-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Кіровчького районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/7009/23 від 18.12.2023 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 005116/4605/0000234 від 13.01.2023. Згідно вказаного договору позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язанні з володінням, користуванням і розпорядження транспортним засобом «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] . Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Розрахунок та виплата страхового відшкодування власнику автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] проведена у відповідності до норм діючого законодавства, страхова компанія відшкодувала завдані потерпілому збитки у розмірі 166540,80 гривень, однак цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі, зазначеному вище. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями 27.10.2022 року головуючою суддею по справі обрано О.В. Сороку (а.с. 36). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року відкрите спрощене позовне провадження по справі (а.с. 51). Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом по справі встановлено, що 10.11.2023 року об 11 годині 58 хвилин на проспекті Дмитра Яворницького, 72 в м.Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.28-31). Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2023 року у справі № 203/7009/23 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення (а.с. 33-34). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. 13.01.2023 року між ПрАТ «СК«Уніка» та [PERSON] , як власником транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 005116/4605/0000243 (а.с. 12-13). 11.11.2023 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10). Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Розрахунок та виплата страхового відшкодування власнику автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] проведено на підставі: - акту огляду колісного транспортного засобу від 13.12.2023 року (а.с.25-26); - ремонтної калькуляції № 1448603461 від 27.12.2019 року (а.с.20-24); - Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу (а.с. 15-19); - страхового акту № 14486034615 від 11.12.2023 року (а.с.9); Під час дослідження зазначених вище доказів судом встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає 166540 гривень 80 копійок. Суду надано копію платіжного доручення № 130209 від 13.12.2023 року, згідно якого ПрАТ «СК«Уніка» здійснило перерахунок коштів на користь [PERSON] у розмірі 166540,80 грн. (а.с. 8). В свою чергу, автомобіль «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] не був застрахований, про що свідчить довідка з Централізовної бази даних МТСБУ (а.с. 35). Відповідно до ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно ст.1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.\~933\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, що також передбачено ст. 27 Закону України «Про страхування» У відповідності до ч.1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази,які одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2.ст.43\~ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу,відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України\~доказу на спростування обставин викладених в позові. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з [PERSON] , як винної особи, в порядку регресу, на користь ПрАТ «СК«Уніка» підлягає стягненню понесені збитки у розмірі 166540,80 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. Згідно із ч. 1\~ст. 133 ЦПК\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~ст. 137 ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За\~ст. 141 ЦПК\~розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. підтверджуються: договором від 1 листопада 2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ФОП [PERSON] (а.с. 36-37), додатковою угодою від 1 листопада 2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ФОП [PERSON] (а.с. 38), договором від 2 листопада 2023 року про надання правничої допомоги позивачу між ФОП [PERSON] та адвокатським бюро «Білий», додатком № 2 до договору від 2 листопада 2023 року про надання правничої допомоги, де визначено вчинення дій щодо повернення боргу відповідачем та визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15000 грн., актом про надання правової допомоги на суму 15000 грн. від 04 січня 2024 року щодо надання послуг з подання позову до [PERSON] та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Білим В.С. (а.с. 46) . При цьому варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка», то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката Білого В. С. у сумі 15000 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved