Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 04 грудня 2023 року Нижньовербізька сільська рада звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в якому просили: позбавити відповідачів батьківських прав відносно вказаних дітей. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Як одинока мати [PERSON] має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народилися на території Республіки Молдови. Після приїзду відповідачки з Республіки Молдови в Україну в 2011 році вона почала проживати з [PERSON] . [PERSON] [INFO] народилася в Україні, але свідоцтво про народження дитини видане повторно відділом ЗАГСу м. Сороки, Республіка Молдова. В 2013р. у подружжя народилася донька [PERSON] , а в 2018 році народився син [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2022 року діти були відібрані у батьків та передані органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, для вирішення питання про подальше їх влаштування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12.08.2022 року №105/2022 дітям надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. 16.03.2023 року обстежено умови проживання за адресою проживання відповідачів в [ADDRESS] та з?ясовано, що у будинку давно ніхто не живе. З початком воєнного вторгнення росії [PERSON] влаштувався у територіальну оборону, діти перебували у [INFO] дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, а [PERSON] , зі слів дітей, перебуває у Києві, за місцем проживання не з?являється та точних відомостей про її місцезнаходження немає. Згідно листа дирекції Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім», станом на 14.06.2023 року батько [PERSON] провідував не часто, проте цікавився життям, станом здоров?я, навчанням та вихованням дітей засобами телефонного зв?язку у присутності працівників Центру, також часто телефонував до [PERSON] та передавав дітям подарунки до Дня народження, проте, відвідав лише один раз 08.06.2023 р. Під час відвідування приніс дітям гостинці (печиво, цукерки, фрукти), організував пригощення і придбав прикраси донькам [PERSON] та [PERSON] . Мати інколи телефонувала до [PERSON] , одного разу 17.05.2022 року відвідала дітей, принесла гостинці. Відтоді і по сьогоднішній день не цікавиться життям, станом здоров?я, навчанням і вихованням дітей. За рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради від 13.07.2023 року №71/2023 [PERSON] та [PERSON] було влаштовано у сім?ю опікуна. Рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради від 13.07.2023 року №70/2023 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . При обстеженні умов проживання відповідачів з?ясовано, що у будинку давно вже ніхто не живе, за словами сусідів [PERSON] служить у лавах ЗСУ, а [PERSON] не з?являється вдома уже більше дев`яти місяців. Відповідно до розпорядження голови Косівської РДА від 15.08.2023 року №101, молодших дітей з сім?ї « [PERSON] » влаштовано у сімейні форми виховання. Таким чином, виходячи з інтересів дітей, які на даний момент перебувають у сім?ї опікуна та дитячому будинку сімейного типу, враховуючи те, що відповідачам після відібрання у них дітей, було надано час для покращення матеріально-побутових умов та налагодження контакту з дітьми, однак вони цього не виконали, позивач вважає доцільним ставити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення з них аліментів на їхнє утримання. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 15.12.2023р. відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом Нижньовербізької сільської ради до [PERSON] , [PERSON] в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на дітей у відкритті провадження у справі було відмовити. Ухвалою суду від 14.02.2024р. підготовче провадження закрито, призначено справу за позовом Нижньовербізької сільської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав до судового розгляду по суті. Розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав підтримує та наполягає на їхньому задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавали. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їхнього місця проживання. Однак, судові відправлення були повернуті до суду без вручення з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи. 19 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між громадянином України [PERSON] та громадянкою Респубілки Молдова [PERSON] , актовий запис №93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Витягами з реєстру Нижньовербізської територіальної громади підтверджується, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13-14). Відповідно до даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , виданих повторно відділом ЗАГС м. Сорока, переклад яких на українську мову проведено нотаріальним перекладачем [PERSON] , посвідчених приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П., [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька у свідоцтвах про народження яких відсутні. Відповідно до повідомлень про анулювання, виправлення або завершення актів цивільного стану, переклад яких на українську мову проведено вищезазначеним перекладачем, посвідчених вказаним нотаріусом, прізвище матері і дітей в свідоцтвах [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 16-24). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-26). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2022р. відібрано неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від їх батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] , і передано вказаних дітей органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, для вирішення питання про подальше влаштування цих дітей. Цим же рішенням вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12.08.2022р. № 105/2022 дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та перебувають в Долинському обласному центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, згідно рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 13.05.2022р. № 64/2022, надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та знято з обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Взято дітей на первинний облік дітей, які залиши милися без батьківського піклування сектору у справах дітей Нижньовербізької сільської ради, як дітей позбавлених батьківського піклування. Залишено дітей й надалі перебувати у [INFO] дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради до вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей (а.с. 33). Письмовими заявами неповнолітні: [PERSON] та [PERSON] надали свою згоду на їх влаштування під опіку у сім`ю громадянина [PERSON] , який є хресним батьком їхнього молодшого брата [PERSON] (а.с. 36-37). Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12.08.2022р. № 71/2023 встановлено опіку над неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над вказаними дітьми, які позбавлені батьківського піклування. Встановлено місце проживання неповнолітніх дітей в сім`ї опікуна за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано опікуна дбати про стан здоров`я дітей, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забепезчувати догляд та лікування, створити належні побутові умови та умови для здобуття повної загальної середньої освіти, вживати заходів щодо захисту їх особистих, майнових і житлових прав, підтримувати сімейний зв`язок з молодшими сестрами та братом та всіма можливими засобами комунікації (а.с. 38). Згідно розпорядження Косівської РДА № 151 від 15.08.2023р. поповнено дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Влаштувати з 15.08.2023р. до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання дітей позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На батьків-вихователів ДБСТ покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, психічний та фізичний розвиток дітей (а.с. 38-40). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 16.03.2023р. № 13 вбачається, що в ході перевірки була встановлена відсутність всіх жителів за адресою: [ADDRESS] . Будинок порожній. Зі свідчень сусіда [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , [PERSON] не з`являлася вдома з серпня 2022 року. В період перебування дітей в Долинському обласному центрі «Теплий дім» мати вела аморальний спосіб життя, влаштовувала гуляння, викрала з будинку телевізор і газову плитку (а.с. 42). До акту обстеження долучені письмові пояснення [PERSON] (а.с. 43). В листі від 14.06.2023р. № 221/01-20/01 адміністрація Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради вказала, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] були зараховані 20.10.2021р. у відділення термінованого влаштування дітей з дня зарахування до Центру і станом на 14.06.2023р. батько [PERSON] не часто, проте цікавився життям, станом здоров`я, навчання і вихованням дітей через спілкування з ними по телефону у присутності працівника Центру ( 19.08.2022р. , 26.08.2022р., 30.08.2022р., 23.12.2022р., 28.01.2023р.) також часто телефонує до [PERSON] , передавав дітям подарунки до дня народження дітей, однак відвідував лише один раз 08.06.2023р. Під час відвідування приніс дітям гостинці (печиво, цукерки, фрукти), а також організував пригощення у піцерії та придбав для [PERSON] і [PERSON] срібні підвіски. За період перебування дітей у закладі, їхня мати [PERSON] телефонувала до [PERSON] , один раз 17.05.2022р. відвідувала їх. Під час відвідування принесла дітям гостинці. З того часу і по день написання листа життям, станом здоров`я, навчання і виховання дітей в центрі «Теплий дім» не цікавилась (а.с. 45). В акті обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 14.07.2023р. № 29 вказано, що на момент обстеження [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання були відсутні. Зі слів сусідів [PERSON] проходить військову службу в ЗСУ, Зухра понад вісім місяців або навіть більше в помешканні за адресою: [ADDRESS] , не появлялася (а.с. 44). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 13.07.2023р. № 70/2023 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно, затвердженого вищевказаним рішенням, висновку вбачається, що зібравши відомості про умови та періодичність спілкування батьків з дітьми, ймовірне перебування [PERSON] на військовій службі, оскільки підтверджуючих документів цього ним не надано, а також врахувавши, що відповідачам було надано достатньо часу для покращення матеріально-побутових умов та налагодження контакту з дітьми, виходячи з інтересів дітей та їхнє право на влаштування у сімейні форми виховання, проведену з хресним батьком [PERSON] бесіду, в якій він виявив взяти опіку над двома старшими дітьми: [PERSON] та [PERSON] , пройшов відповідну перевірку та надав всі необхідні для цього документи, Комісія з питань захисту прав дитини при Нижньовербізькій сільській раді прийшла до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, позитивних результатів в їхній поведінці не просліджується, то позбавлення відповідачів відносно їхніх дітей буде доцільним. Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, позивач вважає, що відповідачі, як батьки, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). В рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказував, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю (рішення у справі «Гнахоре проти Франції»). З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року вказував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року пункт 86). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства», пункт 87). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Мотиви, з яких виходить суд та його висновки. В даній справі судом встановлено, що після відібрання дітей у батьків та поміщення їх до Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, [PERSON] та [PERSON] . перший час підтримували періодичне спілкування з дітьми по телефону, та навіть по одному разу навідували їх, приносили з собою гостинці та подарунки. Однак, в подальшому спілкування повністю припинилося. Після передачі старших двох хлопців під опіку [PERSON] , а трьох менших дітей на виховання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , батьки з дітьми не спілкувалися, тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, а своєю поведінкою показують поганий приклад і створюють небезпеку для їхнього життя і здоров`я, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. За місцем реєстрації відповідачі не проживають. Згідно свідчень сусідів [PERSON] проходить військову службу в складі Збройних Сил України. Однак належних доказів, які б підтверджували ці обставини, матеріали справи не містять. Відтак суд не може вважати дану обставину поважною причиною ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Місце перебування [PERSON] на теперішній час не відоме, остання тривалий період за місцем своєї реєстрації не з`являлася, причини, через які вона не приймає участі в житті своїх дітей - не встановлені. В зв`язку з цим, суд погоджується з доводами позивача про те, що після відібрання дітей, відповідачі мали час аби створити в своєму помешканні належні матеріально-побутові умови для проживання та виховання своїх дітей та налагодити свій контакт з ними. Однак, відповідних дій не вчинили, свою поведінку щодо виховання дітей не змінили, тим самим продемонстрували, що до своїх батьківських обов`язків вони відносяться безвідповідально і умисно тривалий час ухиляються від їхнього виконання без поважних причин. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обставини про свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей є доведеними, тому наявні підстави для позбавлення їх батьківських прав, оскільки саме таке вирішення спору буде відповідати найкращим інтересам дітей та вимогам Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, нормам СК України. Задовольняючи позов, суд, відповідно до положень ч.4 ст.. 263 ЦПК України, враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові від 26.01.2022р. по справі 203/3505/19, оскільки обставини в даних справах є подібними між собою. Також щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її старшого сина [PERSON] , [INFO] , якому, станом на дату розгляду справи, виповнилося вісімнадцять років і він досяг повноліття, суд бере до уваги висновки викладені в постанові від 29.01.2024р. по справі №185/9339/21 в якій Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати у сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Досягнення дитиною повноліття під час розгляду цивільної справи судом не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved