Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

13.11.2023 представник позивача [PERSON] адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду в інтересах позивача з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданоі смертю потерпілого Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] 22 грудня 2016 року, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді-А6», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , рухаючись в с. Литовеж Іваничівського району по автодорозі сполученням «Ковель-Жовква», перед перехрестям з вулицями Івана Франка та Шевченка, в напрямку м. Нововолинськ, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху автомобіля в межах населеного пункту був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, наближаючись до неврегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до зупинки з моменту виникнення небезпеки, а саме пішохода [PERSON] , який рухався по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля і якого водій об`єктивно спроможний був завчасно виявити, допустив наїзд на останнього. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] помер. Вироком Іваничівського районного суду від 02 березня 2018 року, зміненим ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в частині призначення покарання, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] є дружиною потерпілого [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є дітьми [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.2, 3 ст. 1200 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої смертю потерпілою здійснюється щомісячними платежами. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на виплату у зв`язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого. Вказує, оскільки [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] , тому вони мають право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого від [PERSON] до досягнення ними 18 років. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до полісу PL-02/35137910. ПрАТ «ПЗУ Україна» здійснила страхове відшкодування [PERSON] відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку). При розрахунку страхового відшкодування до уваги було прийнято розмір заробітної плати загиблого [PERSON] Страхове відшкодування, в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб, в розмірі 200 000 грн. було виплачено [PERSON] . Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхової виплати, яку отримала [PERSON] , як законний представник малолітніх дітей, не достатньо для відшкодування фактичного розміру шкоди, тому вона змушена звернутись до суду про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого відповідно до ст. 1200 ЦК України. Зазначає, що при розрахунку розміру шкоди, завданої дітям потерпілого, враховує частку середньомісячного заробітку [PERSON] , яка припадала на нього самого, та двох його неповнолітніх дітей. Вважає, що за період з 1 січня 2017 року по 31 жовтня 2023 року на користь позивача підлягає стягненню 325 867,64 грн. (враховуючи страхове відшкодування) виходячи з наступного розрахунку: 9 619,54 грн. (середньомісячна заробітна плата) / 3 (кількість осіб) = 3 206,51 грн. 3 206,51 грн. (частка на одну особу) х 82 місяці = 262 933,82 грн. 262 933,82 х 2 (двоє неповнолітніх дітей) = 525 867,64 грн. 525 867,64 грн. (розмір завданої шкоди до 31.10.2023 року) 200 000 грн. (страхове відшкодування) = 325 867,64 грн. Вказує, що [PERSON] та [PERSON] не досягли 18 років, тому в подальшому, починаючи з 1 листопада 2023 року, до досягнення ними повноліття, необхідно стягувати щомісячно по 3 206,51 грн. на одну дитину, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. Просить стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] шкоду, завдану смертю потерпілого, в розмірі 325 867 грн. 64 коп. за період з 1 січня 2017 року по 31 жовтня 2023 року; та стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] , починаючи з 01 листопада 2023 року відшкодування шкоди на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3 206 грн. 51 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття; та стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] судові витрати у справі, в тому числі 8000 грн. понесені позивачем на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. (а.с.50). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просить справу розглядати у його відсутності. У поданому відзиві (а.с.36-37) просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення шкоди завданої смертю потерпілого в розмірі 325867,64 грн за період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2023 року, вимоги щодо стягнення з нього на користь позивача відшкодування шкоди на утримання неповнолітніх дітей позивача визнає частково, а саме в розмірі 1598 грн на кожну дитину. Вказує, що на даний момент відповідач не має постійної роботи, його доходи складаються із сезонних підробітків. Починаючи з 2019 року він сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 2500 грн щомісячно. Крім того, у виконавчій службі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з нього моральної шкоди на користь [PERSON] у якому, по можливості, щомісячно сплачує кошти. Вказує, що його постійний дохід витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, придбання продуктів харчування, медикаментів, проходження реабілітаційних сеансів у психолога в зв`язку з з діагнозом: посттравматичний синдром та не закритий гештальт. Вважає завищеним розмір витрат, який просить стягувати позивач у розмірі 3206,51 грн. на кожну дитину. Просить застосувати аналогію закону, а саме положення Сімейного кодексу України, та встановити розмір таких виплат 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1598 грн на одну дитину. Також наголошує, що страховою компанією було відшкодовано 200000 грн матеріальних збитків, крім того зазначає, що ним було відшкодовано частково завдану моральну в розмірі 60000 грн. Щодо вимоги про відшкодування шкоди за період з 01.01.2017 по 31.10.2023, просить врахувати, що позивач звернулася до суду з даним позовом після закінчення трьох років з дня смерті годувальника, тому виплати слід проводити з дня звернення з такими вимогами, при цьому посилається на абзац 3 пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Просить відмовити у задоволенні позову в цій частині, а саме у стягненні відшкодування шкоди в розмірі 325867,64 грн за період з 01.01.2017 по 31.10.2023. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. У вироці вказано, що [PERSON] 22 грудня 2016 року, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді-А6», реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , рухаючись в с. Литовеж Іваничівського району по автодорозі сполученням «Ковель-Жовква», перед перехрестям з вулицями Івана Франка та Шевченка, в напрямку м. Нововолинськ, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху автомобіля в межах населеного пункту був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, наближаючись до неврегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до зупинки з моменту виникнення небезпеки, а саме пішохода [PERSON] , який рухався по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля і якого водій об`єктивно спроможний був завчасно виявити, допустив наїзд на останнього. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм. Ухвалою Волинського\~апеляційного суду\~від 12.12.2018\~вирок Іваничівського\~районного суду\~Волинської області\~від 02.03.2018\~щодо [PERSON] \~змінено,\~залишено призначене\~судом [PERSON] покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , моральну шкоду, завдану злочином малолітній [PERSON] в розмірі 150000 грн та завдану злочином малолітній [PERSON] в розмірі 150000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до ч. 4 ст. 82 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, в ухвалі Іваничівського районного суду Волинської області від 08.04.2022 у справі №156/577/17, номер провадження 1-в/156/3/22) (а.с.20-24) вказано, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до полісу PL-02/35137910. Згідно з повідомленням ПрАТ «ПЗУ Україна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за ст. 27.2 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» (страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого [PERSON] , на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку) та умовами полісу PL -02/35137910. При розрахунку страхового відшкодування до уваги було прийнято розмір заробітної плати загиблого [PERSON] . Зазначено, що на момент ДТП ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб, за полісом № PL-02/35137910 становив до 200000 грн. Страхове відшкодування в розмірі 200000 грн. було перераховано 23 квітня 2019 року на картковий рахунок [PERSON] у «ПриватБанку». Страхове відшкодування в розмірі 200000 грн., яке здійснене на картковий рахунок [PERSON] . ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було виплачено на підставі положень ст. 1200 ЦК України - відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, у зв`язку з втратою ними годувальника. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.2, 3 ст. 1200 ЦК України). Як встановлено судом, на дату ДТП, яка мала місце 22.12.2016, до складу сім`ї померлого [PERSON] входили: дружина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.8) та малолітні діти: [PERSON] , [INFO] (а.с.9), [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). На момент ДТП, що мало місце 22.12.2016 [PERSON] , [INFO] , мала 7 років, [PERSON] , [INFO] , мала 3 роки. Неповнолітні діти померлого мають право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого від [PERSON] до досягнення ними 18 років. Як встановлено\~судом,\~позивачвідповідно\~до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1200 ЦК України, умов полісу PL -02/35137910 23 квітня 2019 року, на картковий рахунок [PERSON] у «ПриватБанку» перераховано страхове відшкодування, завданої смертю потерпілого, у зв`язку з втратою ними годувальника, в розмірі 200000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої смертю потерпілою здійснюється щомісячними платежами. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", роз`яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на виплату у зв`язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. Порядок обчислення середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого у ст. 1200 ЦК України не визначено, а тому середньомісячний заробіток (дохід) померлого [PERSON] . суд вважає за необхідне обчислювати за аналогією, відповідно до ст. 1198 ЦК України, тобто з його річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Як вбачається із довідки ВП «Шахта 9 «НВ» №243 від 29.07.2019 (а.с.12) нарахована заробітна плата [PERSON] за 2016 рік становила 115434,53, звідси середньомісячний заробіток останнього складав 9619,54 грн, із розрахунку 115434,53:12=9619,54 грн. Тобто, розмір відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім дітям потерпілого, розраховується із розміру середньомісячного заробітку потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають прав на відшкодування шкоди. Беручи до уваги склад сім`ї потерпілого, враховуючи, середньомісячний заробіток (доходу) [PERSON] 9619,54 грн/на 4 (кількість осіб, з них потерпілий, його дружина та двоє дітей), звідси частка на одну особу становить 2404,89 грн. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) неподання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", на який посилається у позові позивач, також вказано, що при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку, що в свою чергу обмежується трьох річним строком з дня смерті потерпілого. Беручи до уваги, що позивач звернулася до суду з позовом 13.11.2023, тобто після закінчення трьох років із дня смерті годувальника [PERSON] , яка мала місце 22.12.2016, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за період з 01.01.2017 по 31.10.2023, суд відмовляє. Разом з\~тим,\~Закон №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чи будь-який інший закон, не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілого особи на отримання відшкодування. З огляду на те, що пропуск трирічного строку звернення із заявою до винуватця, не зазначений у законодавстві, як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Враховуючи норми ч.2 ст. 1202 ЦК України, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, в розмірі 2404,89 грн на кожну дитину до досягнення повноліття, починаючи з 13 листопада 2023 року. При цьому, суд не бере до уваги, посилання відповідача у відзиві щодо зменшення розміру суми щомісячних виплат відшкодування шкоди із застосуванням аналогії закону, зокрема положень Сімейного кодексу України, оскільки алгоритм розрахунку таких виплат встановлений законом. Виконання відповідачем аліментних обов`язків стосовно своїх дітей, не звільняє його від обов`язку по відшкодуванню шкоди, завданої смертю годувальника. Відповідно до положень\~Закону України «Про судовий збір»\~та\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 1073,60 грн судового збору, та на користь позивача, понесені витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 4000 грн, що підтверджено документально (а.с.25-28).

Outcome: partial