Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-05 00:00:00

26 березня 2024 року [PERSON] , в інтересах якої як представник позивача діє адвокат Мороз Л.О., звернулась до суду з позовом до Роменської міської ради Сумської області, в якому просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] за місцем відкриття спадщини- [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 2, 323 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 727035, виданого 20.03.2003 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації за № 42 від 05.02.2003 року. Спадкоємцем за законом І черги після смерті [PERSON] став його син [PERSON] чоловік позивача, який помер [INFO] . Позивач є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] , своєчасно прийняла спадщину, частково оформивши свої спадкові права у приватного нотаріуса Білашенка Ю.В. [PERSON] належало право на спадщину після смерті його батька. Відповідно до довідки квартального комітету № 1 Роменської міської ради Сумської області, виданій [PERSON] , 1962 року народження, проживає [ADDRESS] , підтверджено, що за вище вказаною адресою з 1987 року без реєстрації проживав [PERSON] , 1936 року народження, по день смерті [INFO] . Разом з тим, позивач не може оформити спадщину на спадкове майно, що належало спадкодавцю, оскільки відсутні докази прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . За цих обставин постановою від 28.11.2023 року за № 47/02 31 приватний нотаріус Білашенко Ю.В. відмовив у оформленні спадкових прав позивачу у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] ; доказів прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14.06.1994 року № 18/5, яка була чинною на час виникнення даних правовідносин з приводу спадкування, зокрема, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Отже, доказом прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька є вищевказана довідка квартального комітету виконавчого комітету Роменської міської ради, а також наявність правовстановлюючого документу на землю у позивача. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року по справі закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснили обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 05 листопада 2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої, як стверджується в позові, входить земельна ділянка площею 2, 323 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 727035, виданого 20.03.2003 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації за № 42 від 05.02.2003 року. Спадкоємцем за законом І черги після смерті [PERSON] став його син [PERSON] . Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане 11.06.1960 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2020 року, видане Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Позивач є дружиною, спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] . Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 31.07.1982 виданим відділом записів актів громадського стану Роменського міськвиконкому Сумської області. Позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, частково оформивши свої спадкові права у приватного нотаріуса Білашенка Ю.В. Відповідно до довідки квартального комітету № 1 Роменської міської ради Сумської області, виданій [PERSON] , 1962 року народження, проживає [ADDRESS] , вказано, що за вище вказаною адресою з 1987 року без реєстрації проживав [PERSON] , 1936 року народження по день смерті [INFO] . Разом з тим, позивач не може оформити спадщину на спадкове майно, що належало спадкодавцю, оскільки відсутні докази прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , що підтверджується постановою від 28.11.2023 року за № 47/02 31 приватного нотаріуса Білашенко Ю.В. , якою відмовив у оформленні спадкових прав позивачу у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] ; доказів прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 УРСР (в редакції 1963р.), що діяв на час відкриття спадщини, (спадкодавець помер [INFO] ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на час виникнення правовідносин, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; - довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; - копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім цього, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини) визначено факт прийняття спадщини шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном і не зводиться виключно до проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку про те, що для підтвердження факту прийняття спадщини особі, яка не подала таку заяву в нотаріальну контору, необхідно доводити саме обставини, що підтверджують факт вступу в управління чи володіння спадковим майном. Разом з тим, в ході судового розгляду справи таких обставини встановлено не було, оскільки суду на їх підтвердження жодних належних та допустимих доказів надано не було. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; - довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; - копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Разом з тим, позивачем при зверненні до суду за захистом своїх прав належних, достовірних та допустимих письмових доказів на підтвердження своєї позиції, не надано. В свою чергу, покази свідків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які надані в судовому засіданні, не дають підстав надати їм перевагу, як достовірним доказам, оскільки зазначені свідки в судовому засіданні лише підтвердили факт того, що батько [PERSON] десь у 90-х років проживав з останнім, чи було в того якесь спадкове майно їм не відомо, так як чи вступив в управління чи володіння спадковим майном [PERSON] також не відомо. Тому покази свідків, з огляду на відсутність будь-яких відомостей у них про вступлення [PERSON] в управління майном, не можуть бути покладені в основу рішення суду. Суд також не може взяти до уваги довідку квартального комітету № 1 Роменської міської ради Сумської області, видану [PERSON] , 1962 року народження, проживаючій в [ADDRESS] , де зазначено, що за вище вказаною адресою з 1987 року без реєстрації проживав [PERSON] , 1936 року народження по день смерті [INFO] , оскільки така довідка не підтверджує факту вступу в управління чи володіння спадковим майном [PERSON] після смерті батька. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи подані до суду та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що на час відкриття спадщини, після смерті спадкодавця [PERSON] будь-яких доказів, які б свідчили, що [PERSON] дійсно вступив в управління чи володіння спадковим майном, суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено факту вступу в управління чи володіння спадковим майном, а отже і в задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини за законом, необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі положень ст. ст.548-549 ЦК УРСР 1963 року, ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд

Outcome: dismissed