Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-23 00:00:00

15 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, аліментів на утримання позивачки, з ким проживає дитина з інвалідністю та стягнення додаткових витрат на дитину. Позов обґрунтовано тим, що вони із відповідачем є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з Позивачем та перебуває на її утриманні. Донька Позивача являється інвалідом з дитинства, не може обходитися без постійного стороннього догляду, тому Позивач опікується нею, крім того дитина потребує нормального харчування, придбання одягу, взуття, постійного лікування та реабілітації. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання, як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю не надає, а також не приймає участі у додаткових витратах на доньку, хоча є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Тому позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.12.2021 року до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати (витрати на лікування) на дитину у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, 29 371 грн., що є половиною додаткових витрат, понесених Позивачем на лікування спільної доньки за період з жовтня 2020 року по 24.09.2021 року, аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю в розмірі 2 500 грн. щомісячно протягом всього часу проживання зі спільною дитиною-інвалідом. Рішенням Святошинського районного суду від 23.02.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, аліментів на утримання позивачки, з ким проживає дитина з інвалідністю та стягнення додаткових витрат на дитину, задоволено. Ухвалою суду від 20.06.2023року зхаяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, аліментів на утримання позивачки, з ким проживає дитина з інвалідністю та стягнення додаткових витрат на дитини,задоволено, поновлено відповідачу [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувано заочне рішення Святошинськогьо районного суду м. Києва від 22.03.2022 року у цивільній справі №759/28718/21-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, аліментів на утримання позивачки, з ким проживає дитина з інвалідністю та стягнення додаткових витрат на дитини. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Забуга А.І. не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд позову у її відсутність та просила його задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] - адвокат Слободинська В.І. не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила суд стягнути на утримання дитини з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1\\4 частини доходів та додаткових витрат в розмірі 14 000 тисяч гривень на лікування дитини, в решті позовних вимог відмовити. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, наступне. Починаючи з 2011 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зустрічались та перебували у близьких стосунках. Позивач завагітніла. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] . Відповідач батьківство визнав та разом з позивачем звернувся з заявою про реєстрацію народження дитини до Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: в графі «матір» - [PERSON] , а в графі «батько» - [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00032738700 від 23.09.2021 року слідує, що батьком дитини є [PERSON] , матір дитини - [PERSON] . Підстава внесення запису до відомостей про батька: заява про визнання батьківства № 483 від 04.12.2012 року. Спільна дитина сторін є дитиною інвалідом та проживає разом з Позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Солом`янської РДА № 33949527 від 08.10.2018 року, № 2537642 від 26.01.2019 року. Позивач є законним представником (опікуном) дитини-інваліда або інваліда з дитинства визнаного недієздатним, що підтверджується Посвідченням Серії [NUMBER] від 13 червня 2019 року, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу. Також позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та одержує допомогу особам з інвалідністю з 01.07.2021 року по 22.11.2030 року, що підтверджується довідкою № 3285 від 23.09.2021 року. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з такого. Пунктом 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.06 №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Позивач визначила спосіб стягнення аліментів на дитину у вигляді частки від доходу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Враховуючи дані про позивача, відповідача, дитину, що є в матеріалах справи, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення додаткових витрат на дитину слід зазначити наступне. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17. В даному випадку з позовної заяви слідує, що позивач до моменту звернення до суду поніс додаткові витрати на спільну дитину, пов`язані з її лікуванням, та щомісячно здійснює додаткові витрати на дитину, які стосуються її лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до медичного висновку № 295 на дитину-інваліда віком до 18 років, складеного Київським міським психоневрологічним диспансером № 5 від 01 квітня 2019 року вбачається, що дочці позивача за результатами проведеного обстеження встановлено діагноз: «Помірна розумова відсталість СНМ І р. Дизартрія середнього рівня важкості». Відповідно до п. 6 даного висновку наявне захворювання відповідає п. 3 пп. 3.1. «Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів дитинства віком до 18 років», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 р. № 454/471/516. Висновок дійсний до 22 листопада 2030 року. Разом з висновком спеціалістів позивачем було надано до суду індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда, з якої вбачається, що спільній дитині було рекомендовано проходження медичної реабілітації (курсами, щорічно), отримання санаторно-курортного лікування, постійне перебування під медичним наглядом, препаратне лікування, відвідання логопедів, реабілітологів, дефектологів, періодичне проходження курсу лікувального масажу, здача ряду необхідних аналізів та досліджень. Спільна дитина станом на сьогоднішній день практично не розмовляє, користується альтернативними формами спілкування (жестова мова), стикається із труднощами у спілкуванні з однолітками та в соціумі в цілому та має витікаючи проблеми зі здоров`ям. Спільна малолітня дитина перебуває на обліку у Київському міському психоневрологічному диспансері № 5 та проходить лікування у спеціалізованій клініці нейроімунології VIVERE (ТОВ «ІНІ»). Таким чином, наявне у дитини захворювання вимагає значних коштів на лікування та проходження курсів реабілітації. Згідно консультативного висновку ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE лікаря невропатолога [PERSON] від 21.10.2020 [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: «ЗПРР» та призначено лікування: «фолієва кислота - 1 мг по таб. 2 рази на день після їжі протягом місяця; Магне В6 по 1 табл. Вранці і ввечері після іжі протягом місяця; Алора 100 мл по 0,5 табл. На ніч після іжі протягом місяця; Пропес свічки через день на ніч 15 разів». Вартість консультації та проведеного огляду лікарем - невропатологом становила 800 (вісімсот) грн. та була оплачена позивачем, що підтверджується фіскальним чеком від 21.10.2020 року. Згідно консультативного висновку ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE лікаря невропатолога [PERSON] від 02.12.2020 [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: «Затримка психоречового розвитку з вираженою когнітивною недостатністю» та призначено лікування: «- мікстура кватера 1 ст. л 3 рази на день після їжі протягом місяця; Деллин 1 раз в 3 дні 10 разів; Zoom по 1 капс. Вранці після їжі в дні відпочинку від Деллин». Вартість консультації та проведеного огляду лікарем - невропатологом становила 800 (вісімсот) грн. та була оплачена позивачем, що підтверджується фіскальним чеком від 02.12.2020 року. Згідно консультативного висновку ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE лікаря невропатолога [PERSON] від 13.01.2021 [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: «Затримка психоречового розвитку, позитивна динаміка» та призначено лікування: «Магне В6 по 1 табл. Вранці і ввечері після їжі протягом 1 місяця; Нообут 100 мг по 1 табл. 3 рази на день після їжі протягом 1 місяця; Аевит 1 капс. 1 раз на день після їжі протягом 1 місяця; Атоксил пакетика 2 рази на день протягом 5 днів». Вартість консультації та проведеного огляду лікарем - невропатологом становила 800 (вісімсот) грн. та була оплачена позивачем, що підтверджується фіскальним чеком від 13.01.2021 року. Згідно консультативного висновку ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE лікаря невропатолога [PERSON] від 03.03.2021 [PERSON] , [INFO] рекомендовано проведення дослідження «УЗД імунних органів» та «Ломка Х хромосома» та призначено лікування: «- метил протект по 1 капс. 1 раз в день протягом 1 місяця; Брайт систейн 1 мірна ложка 2 рази на день розведена у 120 мл рідини протягом 1 місяця; Пропес свічки через 1 день протягом 1 місяця». Вартість консультації та проведеного огляду лікарем - невропатологом становила 800 (вісімсот) грн. та була оплачена позивачем, що підтверджується фіскальним чеком від 03.03.2021 року. Також 03.03.2021 року у приміщенні ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE за призначенням лікаря [PERSON] від 03.03.2021 року було проведено дослідження «Кількісне визначення повторів CGG у зоні цитозин-гуанін-гуанін (CGG) в 5 - нетранелюємій ділянці гена FMR1«Синдром Мартіна-Белла» (Х-ламкої хромосоми), преаналітичний аналіз та сплачено за проведення досліджень 2 910 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком від 03.03.2021 року. Згідно консультативного висновку ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE лікаря невропатолога [PERSON] від 19.05.2021 [PERSON] , [INFO] було призначено лікування: «метил протект по 1 капс. 1 раз в день протягом 1 місяця; Цереброкурин 1,0 мл внутрішньомязово 1 раз через 5 днів; Пропес свічки 1 раз в 3 дні протягом 10 днів; Магній L треонат капсуал 2 рази на день після їжі протягом 1 місяця». Вартість консультації та проведеного огляду лікарем - невропатологом становила 800 (вісімсот) грн. та була оплачена позивачем, що підтверджується фіскальним чеком № 3000519986 від 19.05.2021 року. Також 19.05.2021 року дитина отримала консультацію невролога, що підтверджується копією акту виконаних робіт № 21574 від 19.05.2021 року та копією фіскального чеку № 3000519986 від 19.05.2021 року. Згідно консультативного висновку ТОВ «ІНІ» клініка нейроімунології VIVERE лікаря невропатолога [PERSON] від 20.09.2021 [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: «когнітивна недостатність», рекомендовано «ЕЕГ» та призначено лікування: «- Пропес свічки через 1 день протягом 1 місяця (15 свічок); Деллин 1 раз в 3 дні 10 разів; Семакс 0,1 % по 3 краплі в кожну ноздрю 2 рази на день не пізніше 19:00 протягом місяця; Алора 1 мл 2 рази на день після їжі протягом 1 місяця». Вартість консультації та проведеного огляду лікарем - невропатологом становила 900 (вісімсот) грн. та була оплачена Позивачем, що підтверджується фіскальним чеком № 3000519986 від 20.09.2021 року. Окрім цього, позивач разом зі спільною дитиною провели ряд досліджень у лабораторіях м. Києва, на підтвердження чого надали суду відповідні документи, зокрема: 25.11.2020 року ТОВ «МЛ «ДІЛА» замовлення № 504014072 на загальну суму 995 грн., копія чеку № 13579 від 25.11.2020 року; 13.11.2020 року ТОВ «СІНЕВО-Україна» на загальну суму 5 007 грн., рахунок № 23706124 від 13.11.2020 року та фіскальний чек від 13.11.2020 року; 28.11.2020 року ТОВ «ВІЖН ПАРТНЕР» проведено Експертне МРТ головного мозку та анестезія в амбулаторних умовах до 1 години (без вартості медикаментів) на загальну суму 4 510 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 28.11.2020 року та рахунком-актом № 2851247 від 28.11.2020 року; 26.11.2020 року ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» з метою проведення дослідження електрокардіографія для дітей, що підтверджується фіскальним чеком від 26.11.2020 року та рахунком-актом № 2881056 від 26.11.2020 року; Також позивач разом зі спільною дитиною у червні 2021 року зверталась до Дослідницького центру INVITAE штаб-квартира Сан-Франциско, Каліфорнія, США, через ФОП [PERSON] , де було проведено дослідження «клінічна аномалія розвитку мозку» вартістю 14 900 грн., що підтверджується договором № 2106 від 09.06.2021 року та товарним чеком № 008 від 09.06.2021 року, виданим ФОП [PERSON] . Окрім того, позивачем було здійснено замовлення ліків спільній малолітній дитині у ФОП [PERSON] та ТОВ «АНЕЛА» на загальну суму 15 000 грн., що підтверджується: -накладними ТОВ «АНЕЛА», ФОП [PERSON] , однак останні не зберіглись у Позивача на момент звернення до суду, а тому остання особисто звернулась до ТОВ «АНЕЛА» та ФОП [PERSON] з метою отримання документів на підтвердження факту проведення оплат вказаним особам за придбання лікарських препаратів, препаратів за медичним призначенням лікаря невропатолога [PERSON] , вказані документи будуть надані суду одразу після отримання; -квитанціями ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.07.2021 року та від 22.09.2021 року. Таким чином до моменту звернення до суду позивачем протягом жовтня 2020 року - вересня 2021 року (фактично за 12 місяців) на лікування та обстеження дитини було витрачено суму коштів у загальному розмірі 58 742 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сорок дві) грн. та 4 895 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн. щомісячно, що підтверджується копіями медичних документів та фіскальних чеків, які приєднані у додатках до даної позовної заяви. А тому позивач, окрім аліментів, просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на спільну дитину, зокрема витрати, які пов`язані з медичним обстеженням та подальшим лікуванням дитини. Враховуючи зазначені вище обставини та обґрунтування, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача половину понесених позивачем витрат на діагностику та лікування дитини за період з жовтня 2020 року по 24.09.2021 року в сумі 58 742 грн., зокрема у розмірі 29 371 грн., та починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною 18 років стягувати додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2 500 грн. щомісячно. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на її утримання як дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю, суд виходить з такого. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; цей з подружжя опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів. Аналізуючи надані позивачем докази у даній справі судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дитиною - інвалідом, законним представником якої є [PERSON] , що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 13 червня 2019, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації. Позивачем надано суду докази на підтвердження того, що дитина [PERSON] , [INFO] , потребує постійного стороннього догляду, допомоги. Статтею 88 СК України передбачено право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Положеннями ст. 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до ч. 2 даної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ними їхньої дитини відповідно до ч. 2 - 4 ст. 84 та ст. 86 і 88 цього кодексу. Із системного аналізу норм ст. 88 та ст. 91 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення); спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Також враховується судом, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України. Позивач просить суд стягнути на користь останньої аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн., оскільки остання не працює, проводить час разом зі своєю донькою, доглядаючи за останньою, отримує виключно державну соціальну допомогу особам з інвалідністю, яку у повному обсязі витрачає на потреби спільної малолітньої дитини, а тому у останньої відсутня можливість самостійно себе забезпечувати, закривати свої базові потреби (харчування, предмети особистої гігієни), у тому числі оплачувати комунальні послуги. Позивач вважає, що саме вказана сума грошових коштів у розмірі 2 500 грн. зможе забезпечити мінімальний рівень життя. З аналізу наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав у частині задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн. щомісячно протягом всього часу проживання зі спільною дитиною-інвалідом, [PERSON] , [INFO] , та опікування нею. При цьому, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. [PERSON] , як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України. Також зі змісту позовної заяви вбачається, що до складу судових витрат позивач включала витрати на професійну правничну допомогу та зазначала про попередній розрахунок судових витрат, однак на момент розгляду справи по суті не надала жодних доказів понесених судових витрат, передбачених ст. 137 ЦПК України, у звязку з чим вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишені без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial