Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про виділ частки із спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомого майна та визнання права власності. У своєму позові позивач з урахуванням зміни предмету позовних вимог просить суд: Виділити із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 2/3 частин будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та складається з: житловий будинок А-1 шлакобетон; загальна площа 45,9 кв.м., житлова площа 30,5 кв.м.; допоміжна площа 15,4 кв.м.; В-1 літня кухня шлакоблок; Ж-1 сарай метал; Д-1 вбиральня дощаті; №1,5,6- огорожі; №2 водо- провід. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна будинок за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок А-1 шлакобетон; загальна площа 45,9 кв.м., житлова площа 30,5 кв.м.; допоміжна площа 15,4 кв.м.; В-1 літня кухня шлакоблок; Ж-1 сарай метал; Д-1 вбиральня дощаті; №1,5,6, огорожі; №2 водопровід. Судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 18 травня 2011 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами номер 105, А-1 житловий будинок шлакобетон, розмір житлової площі 38,6 кв.м., загальна площа 63,1 кв.м, Б-1 літня кухня шлакоблок, В-1 літня кухня шлакоблок, Д-1 вбиральня, дощаті Є-1 вбиральня, дощаті, №1,3-6 огорожі, №2 водопровід, що розташований: [ADDRESS] . Відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина у житловому будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федоріною З.Г., по що у реєстрову книгу № 35 вчинений 05 березня 1984 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації реєстраційний напис про право особистої власності на 1/3 частину житлового будинку за [PERSON] . Позивач зазначає, що 22 липня 2021 р. ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» видана довідка № 730, в якій зазначено, що згідно матеріалів інвентаризації ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , до 05.08.1992 р. збудовані (переплановані, переобладнані) сарай Ж-1. Позивач та відповідач володіють окремими частинами будівлі з окремими входами та комунікаціями. У 1997 році відповідачка без згоди позивача, як співвласника житлового будинку, звернулася до Дніпродзержинської міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS] . 04 серпня 1997 року Дніпродзержинською міською радою прийнято рішення № 234 «Про надання земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» та згідно додатку до рішення у списку за № 984, [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,0281 га по [ADDRESS] . Також, на цю земельну ділянку [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 017338. Позивач вважає, що земельна ділянка надається для обслуговування житлово будинку (цілого) всім співвласникам будинку незалежно від їх кількості. Однак, якщо адреса одна, а поділ житлового будинку іде на квартири кв. [ADDRESS] , або на відповідні частки земель поділка передається лише у спільну власність. За відсутності згоди співвласника будинку (власника іншої квартири або частини житлового будинку) на приватизацію земельної ділянки окремо приватизувати частину земельної ділянки другим співвласником будинку неможливо. Оскільки у 1997 році відповідачка отримала у приватну власність земельну ділянку, а тому на теперішній час земельна ділянка під житловим будинком не може бути надана у власність усім співвласникам, в тому числі позивачу. Отже, позивач не має можливості виділити належне йому нерухоме майно в окремий об`єкт нерухомого майна в нотаріальному порядку по причині неврегульованості питання з відповідачем щодо окремої поштової адреси, розподілу земельної ділянки з присвоєнням окремих кадастрових номерів та інше, тобто в даному випадку залишився лише судовий порядок врегулювання поставленого питання. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третіх осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи без її участі та участі представника, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням зміни предмету позову. В судове засідання відповідач не з`явилась, повідомлена належним чином. надала заяву про слухання справи без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог з урахуванням предмету позову. II.Процесуальні дії по справі. 26 лютого 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 травня 2011 року [PERSON] належить на 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами номер 105, А-1 житловий будинок шлакобетон, розмір житлової площі 38,6 кв.м., загальна площа 63,1 кв.м, Б-1 літня кухня шлакоблок, В-1 літня кухня шлакоблок, Д-1 вбиральня, дощаті Є-1 вбиральня, дощаті, № 1,3-6 огорожі, № 2 водопровід, що розташований: [ADDRESS] ) (а.с.7). Згідно витягу ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав № 30146506 від 31.05.2011р., № запису 6114 в книзі: 35, за позивачем зареєстровано право власності на 2/3 частини у праві спільної часткової власності у житловому будинку [ADDRESS] (а.с.7 зворотна сторона). Відповідно до технічного паспорту, виданого 11.03.2011 р. ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», співвласниками по будинку [ADDRESS] р. 1/3 частки та [PERSON] 2/3 частки (а.с.8-10). У цьому будинку літера А-1 позивачу належить квартира [ADDRESS] , яка складається 3: 2-1 кухня загальна Плюща 4,6 кв.м.; 2-2 коридор загальна площа 3,6 кв.м.; 2-3 кладова загальна площа 2,0 кв.м. 2-4 кімната загальна площа (житлова площа) 9,7 кв.м.; 2-5 кімната загальна площа 20 нова площа) 10,7 кв.м.; 2-6 кімната загальна площа (житлова площа) 10,1 кв.м.; IV коридор загальна площа 5,2 кв.м. У примітки до технічного паспорту, виданого 11.03.2011р. ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», вказано, що по житловому будинку А-1 наявне самовільне перепланування з самовільним зменшенням загальної площі на 0,4 кв.м. та самовільним збільшенням житлової площі на 9,7 кв.м. Разом по квартирі №2 загальна площа 46,2 кв.м., житлова площа 30,5 кв.м., допоміжна площа 15,7 кв.м. При визначенні допоміжної площі 15,7 кв.м. була допущена арифметична помилка, а саме допоміжна площа складає 4,6+3,6+2,0+5,2 - 15,4 кв.м. Отже загальна площа по квартирі [ADDRESS] складає: 30,5кв.м. +15,4 кв.м. = 45,9 кв.м. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна 2/3 частини будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі приватної спільної часткової власності. У цьому будинку літера А-1 відповідачу належить квартира [ADDRESS] , яка складається з: 1-1 кухня загальна площа 5,7 кв.м.; 1-2 кімната загальна (житлова) площа 8,5 кв.м.; 1-3 кімната загальна (житлова) площа 9,3 кв.м.; І коридор загальна площа 0,8 кв.м.; кладова загальна площа 0,9 кв.м.; ІІІ кладова загальна площа 1,1 кв.м. Разом по квартирі № 1 загальна площа 26,3 кв.м., житлова площа 17,8 кв.м. Відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина у житловому будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федоріною З.Г., по що у реєстрову книгу № 35 вчинений 05 березня 1984 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації реєстраційний напис про право особистої власності на 1/3 частину житлового будинку за [PERSON] . Відповідно до\~свідоцтва про\~укладання шлюбу\~ виданого\~14\~квітня 1984\~року відділом\~записів актів\~цивільного стану\~виконкому Дніпровської\~районної ради\~народних депутатів\~м.\~Дніпродзержинська запис № 187 від 14.04.1984р. у книзі реєстрації актів укладення шлюбу відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.13). 16 липня 2021 року на замовлення відповідача ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» виданий технічний паспорт по житловому будинку [ADDRESS] . У цьому будинку літера А-1 позивачу належить квартира [ADDRESS] , яка складається з: 2-1 кухня загальна площа 4,6 кв.м.; 2-2 коридор загальна площа 3,6 кв.м.; 2-3 кладова загальна площа 2,0 кв.м.; 2-4 кімната загальна площа (житлова площа) 9,7 кв.м.; 2-5 кімната загальна площа (житлова площа) 10,7 кв.м.; 2-6 кімната загальна площа (житлова площа) 10,1 кв.м. IV коридор загальна площа 5,2 кв.м. Разом по квартирі №2 загальна площа 45,9 кв.м., житлова площа 30,5 кв.м. допоміжна площа 15,4 кв.м. У цьому будинку літера А-1 відповідачу належить квартира [ADDRESS] , яка складається 1-1 кімната загальна (житлова) площа 10,0 кв.м.; 1-2 кімната загальна (житлова) площа 87 кв.м.; 1-3 кімната загальна (житлова) площа 9,5 кв.м.; І коридор загальна площа 4,6 кв.м. Разом по квартирі №1 загальна площа 32,8 кв.м., житлова площа 28,2 кв.м. При цьому, позивач зазначає, що 22 липня 2021 р. ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» видана довідка №730, в якій зазначено, що згідно матеріалів інвентаризації ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , до 05.08.1992 р. збудовані (переплановані, переобладнані) сарай Ж-1. Абзацом 2 пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Зміна житлової площі з 38,6 кв.м. на 58,7 кв.м., сталася за рахунок виконання робіт з перепланування (переобладнання), виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (ССІ), з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, відповідно до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 07.06.2017 р., № 406, не підлягають прийняттю в експлуатацію. Душ Г-1, відповідно до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 07.06.2017 р., № 406, не підлягають прийняттю в експлуатацію. Відповідно до рішення № 234 «Про надання земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» та згідно додатку до рішення у списку за № 984 від 04 серпня 1997 року Дніпродзержинської міської ради, [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,0281 га по [ADDRESS] . Також, на цю земельну ділянку [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 017338 (а.с.14-15). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, не залежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Поняття спільної часткової власності визначено частиною першою статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності. Відтак, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне в цілому майно, ці частки є ідеальними. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Зазначене правило стосується також поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Таким чином відповідно до ст.183, 356, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності; якщо виділ (поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності. Саме до цього зводяться правові позиції, висловлені Верховним Судом України у справах № 6-12цс13 від 3 квітня 2013 року та № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року. У п. 14постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року(з наступними змінами та доповненнями) роз`яснено, що об`єкт нерухомого майна, який є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що між сторонами по справі відсутні й спір щодо порядку користування спірним житловим будинком та земельною ділянкою, крім того, кожен з них користується відокремленими частинами спірного будинковолодіння, що мають окремі входи. Аналізуючи вищенаведені норми законів у сукупності з поясненнями сторін у справі, суд приходить до переконання, щодо можливості виділити із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 2/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] крім того, даний факт сторони не заперечували. VI. Висновки суду. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. VII. Розподіл судових витрат. Згідно положень ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то позивачу необхідно повернути 50% сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви з державного бюджету, що становить 1 053 гривень 44 копійок. Враховуючи викладене та

Outcome: approved