Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання\~права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] є власниками трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого управлінням житлово-комунального господарства від 16.12.2002 року № 03003. Також, співвласником вказаної квартири є їх донька - [PERSON] , [INFO] . Реєстрація права власності на належну квартиру було проведено відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права, яке не передбачало реєстрацію права власності іншим шляхом. З моменту набуття позивачами права власності на будинок і по 24.02.2022р. вони постійно проживали в квартирі, користувалась і розпоряджувалась нею. З початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, донька позивачів [PERSON] (співвласниця квартири) була змушена виїхати закордон, задля збереження власного життя і здоров`я та своєї дитини. Позивачі звернулась до державного реєстратора для проведення відповідних реєстраційних дій з метою поновлення права власності та оформлення компенсаційних виплат. Однак рішенням від 28.12.2023 № 70950793 їм було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з посиланням на те, що станом на день звернення, у матеріалах технічної інвентаризації комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг «Вугледарської міської територіальної громади» відсутня архівна справа (документи) щодо квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З таких підстав, позивачі змушені звернутись до суду за поновленням свого права власності на належну їм квартиру. У судове засідання позивачі та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого управлінням житлово-комунального господарства від 16.12.2002 року № 03003, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту - трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , розташована на третьому поверсі дев`яти поверхового будинку, загальною площею - 69,3 кв.м. в тому числі жилою площею 39.3 кв.м. Реєстрація права власності на належну позивачам квартиру було здійснено відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права, право на нерухоме майно виникло до 01.01.2013р., станом на момент подачі позову, не завершена процедура оформлення (реєстрації) відповідно ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Рішенням від 28.12.2023 № 70950793 позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій. На підставі вище зазначеного, позивачі є власниками квартири, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але не має змоги вільно розпоряджатися власним майном, що і є приводом для звернення до суду. Суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволенні з наступних підстав. Відповідно до правил ст.ст. 15,16.\~ПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, як що інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, жилий будинок або будь-яке інше приміщення. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтересу межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них трава вимоги щодо спірного майна, але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Слід зазначити, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи без перешкод користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~майнового права\~та інтересу\~(ст.16\~ЦК України). Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Таким чином позовні вимоги позивачів є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved