Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Борсуківська сільська рада (Орган опіки та піклування) Кременецького району Тернопільської області, про визначення місця проживання дитини, її утримання та виховання. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 29.12.2023 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу їхня спільна з відповідачем малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . На даний час вони з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання їхньої спільної дитини. В той час, він самостійно здійснює догляд за дочкою, забезпечує їй належні умови проживання, самостійно займається її вихованням. Намагання визначити місце проживання дитини з ним пов`язане з неналежною поведінкою відповідачки по відношенню до дитини, вона, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Встановлення вищезазначених юридичних фактів йому потрібно для можливості переміщення дитини без документально оформленої згоди матері, яка не проживає разом з дитиною, для зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, можливості забезпечення дитині відпочинку за кордоном, супроводу дитини за кордоном, а також для перетину державного кордону України разом з дитиною. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог Борсуківської сільської ради (Органу опіки та піклування) Кременецького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій Борсуківська сільська рада Кременецького району Тернопільської області просить розгляд справи проводити у відсутності її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи згідно ст.128 ЦПК України була двічі повідомлена належним чином, не повідомила відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2023 року шлюб, зареєстрований 16 листопада 2021 року Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №69, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано(а.с.16). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 червня 2022 року Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно Витягу №44 про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб та акту обстеження, складеного комісією Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області №54 від 15 лютого 2024 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Згідно повідомлення Лановецького відділу соціального забезпечення №2 УСЗН № 29 від 17.01.2024 року, [PERSON] , який зареєстрований в с.Нападівка на обліку перебуває і одержує допомогу при народженні дитини з 01.12.2022 року по 30.06.2025 року (а.с.14). Згідно висновку виконавчого комітету як органу опіки і піклування при Борсуківській сільській раді про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2022 року народження, затвердженого рішенням виконавчого комітету Борсуківської сільської ради від 11.03.2024 року № 43, орган опіки і піклування Борсуківської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2022 року народження, з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.27). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Таким чином, враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, оскільки умови для проживання дитини з батьком в повній мірі можуть забезпечити її повноцінний розвиток, навчання та виховання. Враховуючи вік дитини, прив`язаність до батька, а також той факт, що у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним, визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком відповідає інтересам дитини. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved