Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 29.10.2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільних дітей у даному шлюбі у них немає. Починаючи з січня 2023 року відносини між нею та відповідачем погіршилися та починаючи з липня 2023 року вони почали проживати окремо. Подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. Вони втратили повагу та порозуміння один до одного. Між ними почали виникати сварким та скандали, ініціатором якиз зазвичай був саме відповідач. Їхні намагання зберегти сім`ю не принесли результатів, вже тривалий час вони не підтримують жодних сімейних стосунків, а тому шлюб існує лише формально. Їй навіть невідомо, де відповідач на теперішній час проживає та перебуває. Вона переконана, що примирення між нею та відповідачем є неможливим, і подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечитиме її інтересам. А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовну заяву позивач підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про визнання позову, у якій зазначив, що він повністю визнає заявлені позивачем вимоги та просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . Також просить розглядати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 29.10.2016 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Як встановлено згідно пояснень позивачки у позовній заяві, і не спростовано відповідачем, з липня 2023 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, через різні характери та погляди на життя між ними часто виникали сварки та скандали, в результаті чого вони втратили повагу та порозуміння один до одного. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved