Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася\~в суд\~із позовом\~до [PERSON] про\~зміну способу\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , встановлених рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.09.2021 року. Просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття. Суд своєю ухвалою від 11.03.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 14:00 годину 07.05.2024 року. Позивач позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№ 9708). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою "адресат відсутній" (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судового повідомлення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним»). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; \~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства - предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , відповідний актовий запис № 6 від 03.03.2011 року) - в графі батько зазначено [PERSON] (відповідач), мати [PERSON] (позивач). Суд встановив, що відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.09.2021 року за вибором позивача після розірвання шлюбу відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України у редакції Закону України від 03.07.2018 року №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд встановив, що на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2021 року з [PERSON] стягуються аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 25 жовтня 2021 року та звернуто до виконання. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України - право звернутися з позовом про зміну способу стягнення аліментів має одержувач аліментів. Стаття 192 Сімейного кодексу України визначає можливість зміни раніше визначеного на підставі рішення суду розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених ЦПК України (сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Зміна розміру аліментів може відбуватись у виді зміни способу їх стягнення) Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення суду від 20.09.2021 року у твердій грошовій сумі та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дитина [PERSON] , 24.02.2011 року проживає разом з матір`ю (позивачем), знаходиться на її утриманні. Донька відвідує школу, потребує додаткових витрат на послуги репетитора з вивичення ангілйської мови, лікування та обстеженні у лікарів. За відсутності імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд доходить висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. З огляду на вищезазначене, суд ураховує, що аліменти є власністю дитини, дитина перебуває на утриманні матері, яка буде розпоряджатися ними за цільовим призначенням в інтересах дитини, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, приймає уваги, що від відповідача заперечень не надійшло. Змінений розмір аліментів стягуваних з відповідача на утримання дитини [PERSON] , 2011 року народження необхідно визначити у розмірі1/3 частки заробітку (доходу) відповідача на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Стягнення проводити на користь [PERSON] (позивача). Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ст.\~191\~СК України\~- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом, а тому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2\~ч.5\~ст.\~265\~ЦПК України\~-\~у резолютивній\~частині рішення\~зазначаються розподіл\~судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 1211,20 грн., які діють з 01.01.2024 року (на день постановлення рішення). Розглянувши справу \~в межах\~ заявлених позовних \~вимог,\~ дослідивши наявні\~ у справі\~докази,\~з`ясувавши\~усі обставини\~справи,\~на які\~позивач послалася \~як на\~підставу своїх вимог,\~аналізуючи надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, а саме дані, які містяться в копіях документів та матеріалах, суд доходить висновку,\~що позов необхідно задовольнити. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved