Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] (смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області) звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (м. Павлоград Дніпропетровської області) моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності в сумі 400 000, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 19.10.1992р. по 20.09.2019р. позивач працював в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем. 20.09.2019р. був звільнений із займаної посади за ч. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. В зв`язку з трудовим каліцтвом на підприємстві вугільної промисловості позивач отримав інвалідність. Йому було встановлено третю групу інвалідності та діагноз - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої (пилковий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група ВЛН першого-другого ступеня. Радикулопатія білатеральна шийна С6-С7 та попереково-крижова L4-S1, на фоні полі сегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кістях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів, (ПФ другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових) ПФ другого ступеня) суглобів, з двостороннім плечолопатковим пері артрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня). Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Вищенаведені захворювання позивачем отримані в результаті трудових відносин з відповідачем та нещасного випадку на виробництві. Відповідно до довідки МСЕК від 06.08.2021р. позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності, встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Позивач зазначає, що внаслідок втрати професійної працездатності йому завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що він втратив професійну працездатність, став інвалідом, змушений постійно лікуватись, полегшення настає ненадовго, важко дихати, витрачає багато коштів на лікування, що становить його родину у важке матеріальне становище. Через це порушився сон, з`явилась нервовість, через хворобу змінився звичайний спосіб життя, позивач втратив можливість вести звичний для себе та загалом для всього суспільства стиль життя. Всі ці обставини причиняють йому моральну шкоду, яка, як він вважає, повинна бути стягнена з відповідача на його користь у розмірі 400 000, 00 грн. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, також направив до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність їх представника, просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач зазначає, що позивач не надав жодних доказів наявності у нього моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 19.10.1992р. по 20.09.2019р. працював на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем. 20.09.2019р. був звільнений із займаної посади за ч. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. 01.07.2020р. комісія у складі голови - лікаря з гігієни праці відділу з питань гігієни праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Архіпової Тетяни Владиславівни провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), про що складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Відповідно до зазначеного акту комісія прийшла до висновку, що працюючи помічником начальника дільниці підготовчих робіт № 5 здійснював контроль за виробничими процесами у підземних гірничих виробках шахти. Внаслідок недосконалості технології роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, перевантажувач стрічковий, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, тощо), підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони, та підвищеного рівню виробничого шуму. Віддаленість виробок та робочих місць в них, які підлягають обстеженню і контролю передбачає тривале пересування пішки. Причину захворювання встановила комісія з участю представників роботодавця - відповідача по справі. Крім того, в матеріалах справи є виписки з історії хвороби позивача, відповідно до яких йому встановлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої (пилковий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група ВЛН першого-другого ступеня. Радикулопатія білатеральна шийна С6-С7 та попереково-крижова L4-S1, на фоні полі сегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кістях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів, (ПФ другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових) ПФ другого ступеня) суглобів, з двостороннім плечолопатковим пері артрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня). Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до висновку МСЕК від 06.08.2021 року позивачеві було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності безстроково, 3-тю групу інвалідності в зв`язку з професійним захворюванням. Виходячи з наведеного, не викликає сумніву та є таким, що доведений, факт того, що причиною професійного захворювання позивача стали умови праці на підприємстві відповідача. Отже суд вважає, що наявність моральної шкоди у позивача, у зв`язку з втратою професійної працездатності при виконанні трудових обов`язків і у зв`язку з встановленою йому 65% стійкою втратою працездатності, втратою можливості працювати за станом здоров`я на попередній роботі, не підлягає сумніву. Вищевказані обставини свідчать про спричинення позивачеві моральних страждань та душевних хвилювань через те, що вказані обставини привели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, потребують від нього додаткових зусиль для влаштування подальшого життя. Компенсація по відшкодування моральної шкоди через втрату працездатності позивачеві не було нарахована та не була сплачена. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 ст. 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Стаття 23 ЦК України вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Отже, в даному конкретному випадку суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я позивача на сьогоднішній день, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках (якщо такі мають місце). Крім того, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо не вчинення підприємством протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з втратою працездатності в зв`язку з професійним захворюванням позивача, оскільки в цьому конкретному випадку моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала. Враховуючи стан здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності позивача, його часткову можливість вести активний спосіб життя, враховуючи, що втрата професійної працездатності, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, у зв`язку з чим йому були спричинені моральні страждання, застосовуючи принцип розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у достатньому та необхідному розмірі 120 000, 00 грн. Суд вважає, що визначений розмір не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial