Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У серпні 2023 року представник Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість по кредитному договору від 19 травня 2021 року № 1001877965401 в сумі 106 974,37 грн., по кредитному договору від 19 липня 2021 року № 1001926406501 в сумі 118 384,31 грн., по кредитному договору від 23 жовтня 2021 року № 1002001038601 в сумі 130 628,09 грн., що в загальному розмірі складає 355 986,77 грн., а також 5 339,80 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 травня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1001877965401, відповідно якого видано 100 000 грн., 19 липня 2021 року було укладено кредитний договір № 1001926406501, за яким видано кредит у сумі 100 000 грн., 23 жовтня 2021 року укладеного кредитний договір № 1002001038601 за яким видано кошти у сумі 100 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18 червня 2023 року складає 355 986,77 грн. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила в заяві на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на те, що позичальником не виконано грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. В прохальній частині позову представник позивача зазначив про можливість розгляду справи в його відсутність та ухвалення заочного розгляду справи. Ухвалою судді від 05 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у\~ судове засідання не з`явився, в позові просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Правом на подання відзиву відповідач не скористалась, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 19 травня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1001877965401, відповідно якого видано 100 000 грн., 19 липня 2021 року було укладено кредитний договір № 1001926406501, за яким видано кредит у сумі 100 000 грн., 23 жовтня 2021 року укладеного кредитний договір № 1002001038601 за яким видано кошти у сумі 100 000 грн. Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст.628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч.2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Також, ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, відповідач, підписуючи заяви, користуючись кредитними коштами, висловила свою згоду з формою договорів та їх\~ умовами, вказані договори підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсним не визнавались, сторони визначили всі істотні умови договору. Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18 червня 2023 року складає 3 55 986, 77 грн. На виконання умов договорів, позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про виконання грошового зобов`язання. Отже, встановлено, що відповідач з умовами договорів була ознайомлена, підписала договори, однак умови порушила. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, позивачем доведено факт укладення договорів, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість є доведеною та обґрунтованою. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт наявності заборгованості у встановленому законом (ст. ст.12,81 ЦПК України) порядку не спростовано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не в повному обсязі виконувались зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, в зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved