Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , згідно якого просить суд в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2001 вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19. Рішенням Бучацького районного суду від 27.10.2022 шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання вони набули майно: житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , отриманий в результаті реконструкції частини житлового будинку, який зареєстрований за відповідачем на підставі договору дарування від 17.08.2002; автомобіль марки Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., який зареєстрований за відповідачем 12.11.2014. Вказаний автомобіль набутий ними за договором купівлі-продажу. Усе перелічене майно вони придбали у шлюбі за спільні кошти. Вона на рівні із чоловіком працювала та заробляла кошти, у двох вони їздили на заробітки в Іспанію, де працювали протягом кількох років. Вважає, що частки у майні в результаті його поділу мають бути рівними. У добровільному порядку відповідач відмовляється розділити спальне майно. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 серпня 2023 року на адресу Бучацького районного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого адвокат просить поновити стороні відповідача строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки 22 серпня 2023 року він уклав договір про надання правничої допомоги відповідачу та 25 серпня 2023 року ознайомився з матеріалами даної справи. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Ухвалою від 13 липня 2023 року суд установив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд роз`яснив, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 18 липня 2023 року відповідач (мати відповідача) отримав копію ухвали суду від 13 липня 2023 року та матеріали позовної заяви з додатками, отже відзив на позовну заяву він мав право подати до 02.08.2023 включно. У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Разом із тим, відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить, зокрема, поновити строк на його подання, посилаючи на те, що відповідач та адвокат уклали договір про надання правничої допомоги 22 серпня 2023 року. Вказану представником відповідача причину пропуску для подання відзиву на позовну заяву суд визнає неповажною, тому не поновлює строк стороні відповідача на подання відзиву на позовну заяву та не приймає відзив на позовну заяву. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому, просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначає, що відповідач визнає, що автомобіль марки Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу. Однак, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] є незаконними. В обґрунтування позовних вимог про поділ та визнання за позивачем права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , позивач зазначає, що в результаті спільної праці сторін та проведеної реконструкції, житловий будинок з господарськими будівлями зазнав істотних змін у площі, якості проведених ремонтних робіт всередині та ззовні, проведенні добудови другого поверху, тощо, у порівнянні з тим будинком, який відповідач отримав у дар, а тому повинен бути визнаний спільною сумісною власністю в силу положень ст.62 СК України. Відповідач з таким твердженням не погоджується. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] набуто відповідачем [PERSON] на підставі договору дарування від 17 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Зелніським І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №606. Вважає, що в даному випадку відсутні визначені ст.62 СК України підстави для визнання частини житлового будинку, яку відповідач отримав у дар і яка належала йому на праві особистої приватної власності об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому позивач має право на частину збільшення вартості (прибудови) житлового будинку внаслідок проведеної реконструкції. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що мама та тато були за кордоном і разом будували будинок. Вона жила з бабусею [PERSON] , яка і займалася будівництвом за кошти, які висилали батьки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона мама позивачки, та знає, що будинок її донька та зять будували разом. Її донька була за кордоном, а вона займалася будівництвом. В будинку все переробили, оскільки горів два рази. Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, приходить до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Рішенням Бучацького районного суду № 595/1189/22 від 27.10.2022 шлюб між сторонами розірвано. Згідно договору дарування від 09.12.1982, серії ВЕВ №929811, посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори, [PERSON] подарував [PERSON] 8/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 17.08.2002, серії ВАА № 851623, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округ, [PERSON] подарував [PERSON] 17/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . ці 17/25 належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону виданого Бучацькою державною нотаріальною конторою від 19.03.1991 за реєстром №395 і зареєстрованого в Бучацькому БТІ 09.08.2002 за реєстром №928. Рішенням Бучацької міської ради № 516 від 30.11.2006, вирішено, оформити право власності на 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в [ADDRESS] за [PERSON] Видати [PERSON] свідоцтво про право власності на 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в [ADDRESS] . 16 січня 2007 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстровано право власності на 17/25 частин будинку за адресою [ADDRESS] . Рішенням Бучацької міської ради № 1052 від 30.08.2007 надано дозвіл [PERSON] на реконструкцію житлового будинку з добудовою по [ADDRESS] , враховуючи заключення архітектора від 28 серпня 2007 року. В подальшому, ПП «Архітектурно проектні роботи» виготовлено будівельний паспорт № [NUMBER] на реконструкцію частини житлового будинку з добудовою в [ADDRESS] . 06 жовтня 2015 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення Бучацької міської ради від 21.12.2016 присвоєно об`єктові містобудування частині житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , адресу [ADDRESS] . Згідно договору дарування ВКВ №057689 від 29.10.2007, [PERSON] подарував [PERSON] 3/25 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 321794996, вбачається, що 14/25 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] , дата внесення змін 12.12.2007. Із договору серії НМА №067171 від 17 лютого 2017 року, який посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Максимович Л.В., вбачається, що у власність [PERSON] переходить нерухоме майно: підвал 1 площею 21,8 кв.м4 2 поверх, а саме: коридор1-1 пл.5,8 кв.м.; санвузол 1-2 площею 5,5 кв.м.; кладова 1-3 пл. 1,4 кв.м.; пл.3,7 кв.м.; кімната 1-5 пл.31,0 кв.м.; кімната 1-6 пл.15,3 кв.м.; кухня 1-7 пл.21,0 кв.м. - разом по першому поверху загальна площа - 93,7 кв.м., в тому числі житлова площа - 46,3 кв.м.: мансардний поверх, а саме: коридор, сходи 2-1 пл.16,7 кв.м; спальня 2-2 пл.17,7 кв.м.; гардероб 2-3 пл.9,8 кв.м.; спальня 2-4 пл.15,5 кв.м.; санвузол 2-5 пл.5,5 кв.м.; балкон 2-6 пл.1,1 кв.м. - разом по мансардному поверху загальна площа 66,3 кв.м., в тому числі житлова площа - 33,2 кв.м. загальна площа по літері А - 181,8 кв.м., в тому числі житлова площа 79,5 кв.м., сарай Б; гараж Г; колонка питна К, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 12 листопада 2014 року сторонами придбано автомобіль марки Peugeot Partner, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно висновку експерта №950/23-22 від 05.01.2024 вбачається, що вартість 14/25 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у конфігурації 30.10.2007 (1-1 веранда площею 6,7 кв.м; 1-2 коридор площею 15, кВ.м.; 1-3 коридор площею 3,1 кв.м.; 1-5 житлова кімната площею 31,0 кв.м.; 106 житлова кімната площею 14,9 кв.м.; 1-7 кухня площею 10,2 кв.м.; 17/25 підвалу площею 21,8 кв.м.; 17/25 частин сараю Б площею 57,4 кв.м.) станом на даний час становила б 366120 грн. Вартість житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] у конфігурації станом на даний час (після проведення реконструкції) становить 2096880 грн. Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 та 3 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 та 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. На підстав ч. 1 та 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно роз`яснень даних в п.п.23,30 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК. Суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пункт 2 частина 1 ст.57 СК України вказує, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Як встановлено у судовому засіданні позивач набув право власності на 14/25 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на підставі договорів дарування. Згідно ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно висновку експерта №950/23-22 від 05.01.2024 вбачається, що вартість 14/25 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у конфігурації 30.10.2007 станом на даний час становила б 366120 грн. Вартість житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] у конфігурації станом на даний час (після проведення реконструкції) становить 2096880 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, в частині майна, яке було набуте сторонами у шлюбі, а саме визнання за позивачем право власності на 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Судом також встановлено, що транспортний засіб «Peugeot Partner», 2011 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний сторонами у шлюбі, що не оспорюється сторонами. Виходячи з характеру спірних правовідносин сторін, фактичних обставин справи, судом встановлено, що спірне майно придбане та набуте за час шлюбу сторін, в інтересах сім`ї. Незалежно від того, на кого з подружжя оформлено рухоме майно, придбаний ними транспортний засіб та житловий будинок (в частині його реконструкції), згідно ст. 60 СК України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від доходів кожного з них та суми вкладених у придбане майно коштів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial