Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

\~ [PERSON] \~ звернувся\~в суд\~з позовом\~до Першого відділу\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Вінниці Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ)\~за участі\~третьої особи\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~відповідача Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ОТП\~Факторинг Україна» про скасування арештів на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що 15.11.2023 року [PERSON] було сформовано запит з метою отримання інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з відповіді на який слідує, що на належне йому на праві власності майно наявні обтяження (арешти) за виконавчими провадженнями, зокрема: - арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 41432594, виданий 10.01.2014 року видавник: [PERSON] , Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницької області, номер запису про обтяження 4240848; - арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48051845, виданий 06.07.2015 року, видавник [PERSON] , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, номер запису про обтяження 12022038; - арешт на все майно згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, виданого Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 06.04.2011 № 25659325, реєстраційний номер 11037566. З листа № 60637/4.2-23/вх. ПІ К -929-23 від 23.11.2023 року стало відомо, що на примусовому виконанні в органі державної виконавчої служби відносно [PERSON] перебували наступні виконавчі провадження: у Ленінському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління - виконавчі провадження № 25659325 з примусового виконання виконавчого листа № 2-617/2010, виданого 05.11.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці № 48051845 з примусового виконання виконавчого листа № 127/9512/14-ц виданого 13.08.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області; у Вишенському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління виконавче провадження № 41432594 з примусового виконання виконавчого листа № 2-617-2010 виданого 05.11.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці. Виконавчі провадження № 25659325 та № 48051845 були завершені на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю в боржника майна. № 41432594 п.4 ч.1 ст. 47, стягував перешкоджав провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. З метою отримання більш детальної інформації позивач звертався з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень. Згідно відповідей, матеріали виконавчих проваджень були знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання у встановленому законом порядку. Попри закінчення виконавчих проваджень № 25659325, № 48051845 та № 41432594 у встановленому законом порядку та знищення матеріалів, державним виконавцем в кожному порядку не були зняті арешти накладені постановами від 06.04.2011 року, від 06.07.2015 року, та від 10.01.2014 року. Просив суд, скасувати арешт нерухомого майна, накладений на [PERSON] , [INFO] , в межах виконавчого провадження № 25659325: відповідно до постанови Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2011, реєстраційний номер 11037566 від 06.04.2011; Скасувати арешт нерухомого майна, накладний на [PERSON] , [INFO] , в межах виконавчого провадження № 48051845 відповідно до постанови Ленінського відділу державної виконавчої службі: Вінницького міського управління про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.07.2015, запис про обтяження за номером 12022038 від 12.11.2015; Скасувати арешт нерухомого майна, накладений на [PERSON] , [INFO] , в межах виконавчого провадження № 41432594 відповідно до постанови Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.01.2014, запис про обтяження за номером 4240848 від 14.01.201. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Суд вважає, що справу слід розглянути ухваливши заочне рішення на підставі ст.280 ЦПК України, відповідно до якої, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.11.2023 року [PERSON] було сформовано запит з метою отримання інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з відповіді на який слідує, що на належне йому на праві власності майно наявні обтяження (арешти) за виконавчими провадженнями, зокрема: - арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 41432594, виданий 10.01.2014 року видавник: [PERSON] , Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Вінницької області, номер запису про обтяження 4240848; - арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48051845, виданий 06.07.2015 року, видавник [PERSON] , Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, номер запису про обтяження 12022038; - арешт на все майно згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, виданого Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 06.04.2011 № 25659325, реєстраційний номер 11037566 (а.с.7-9). Згідно відповідей, матеріали виконавчих проваджень були знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання у встановленому законом порядку (а.с.10-12) Попри закінчення виконавчих проваджень № 25659325, № 48051845 та № 41432594 у встановленому законом порядку та знищення матеріалів, державним виконавцем в кожному порядку не були зняті арешти накладені постановами від 06.04.2011 року, від 06.07.2015 року, та від 10.01.2014 року. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Таким чином, вказані вище заборони порушують права позивача, як власника. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved