Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер дідо позивача: [PERSON] . Після смерті останнього залишилось спадкове майно, зокрема об`єкт нерухомого майна: житловий будинок разом зі господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача вказує, що на день смерті діда позивача разом з ним проживав і був зареєстрований батько позивачки [PERSON] , який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. [INFO] [PERSON] помер, жодних заповітів не складав. Представник позивача наголошує, що 09.01.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Причиною відмови у спадкуванні права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості слугувала відсутність правовстановлюючих документах, які б підтверджували право власності на нерухоме майно за спадкодавцем. Представник позивач звертає увагу, що позивач бажає реалізувати власні спадкові права, тому з метою проведення належної правової процедури реалізації власних спадкових прав, він вимушений звернутися до суду за захистом свого невизнаного права. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 05.02.2024 року провадження по справі відкритота призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 03.04.2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву. Позивач у підготовче засідання не з`явилася. Від представника позивача: адвоката Микитюка С.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні. Відповідач у підготовче засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника відповідача: [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення останніх. Третя особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити останні. За змістом нормативних положень частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. За правилами частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Доказами у справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2023 (а.с. 10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 липня 2023 року (а.с. 12). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.1989 року, де батьками [PERSON] зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу 25 березня 2010 року позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 25 березня 2010 року (а.с. 9). Відповідно Витягу № 00043073293 від 11 січня 2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно листа в.о. завідувача Бродівської державної нотаріальної контори № 147/01-16 від 12.04.2024 року, згідно даних інформаційної довідки із Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] Бродівською державною нотаріальною конторою Львівської області не заводилася. Відповідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75132291 від 14.12.2023 року, приватним нотаріусам Кривіцькою М.А. зареєстровано спадкову справу після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки № М/10-1 від 23.01.2024 року архівного відділу Золочівської РДА Львівської області, жодних відомостей в архівному відділі, щодо рішення надати земельну ділянку для будівництва житлового будинку для [PERSON] за адресою: [ADDRESS] немає (а.с. 14). Відповідно довідки № 21 від 15.01.2024 року виданої КП Львівської обласної ради «Золочівське МБТІ» вбачається, що дані про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» - відсутні (а.с. 16). Житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 65.4 метрів квадратних, разом зі господарськими будівлями та побутовими спорудами, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації, що підтверджується довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна за № 13 від 15.01.2024 року; технічними паспортами (а.с. 17-28). Відповідно повідків Бродівської міської ради Львівської області та з виписки з погосподарської книги від 30.01.2024 року № 1, вбачається, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] . Житловий будинок 1968 року побудови. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку складає 0.2500 га. Права власності на даний будинок не видавалося (а.с. 29-31 ). [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії: видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за Вихідним № 5/02-31 від 09.01.2024 року (а.с. 33). За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: -реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; -на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За правилами статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Нормативними приписами статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України). Нормою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вирішуючи питання визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, суд виходить зі того, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька: [PERSON] . При цьому, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 152/2023 (а.с. 55-74). Водночас житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , дійсно належав [PERSON] , що було встановлено судом. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивача; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Окрім того, позивач: [PERSON] сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 816 гривень 20 копійок (а.с. 1). За змістом частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження, суд вважає за доцільне відшкодувати позивачеві за рахунок Державного бюджету п`ятдесят відсотків сплаченого судового збору при поданні позовної заяви, що становить 908 гривень 10 копійок.

Outcome: approved