Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

21.03.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.10.2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №276. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати із позивачем. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, з відповідачем спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам відповідача, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні без надання строку на примирення. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », та стягнути судові витрати на її користь. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився у судове засідання, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.10.2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №276 (а.с. 3). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, сторони втратили почуття любові, виникли різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. На примирення сторони не згодні. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, прізвище після одруження змінила дружина з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 3). Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] », що зазначила у позовній заяві. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 10). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 605 грн. 60 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved