Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Представник позивача Кривенко І.М. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що рішенням суду від 19 квітня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільних двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітної плати (доходів) та на підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження №50262110, в якому вчиняються всі передбачені законом дії з метою стягнення аліментів, але відповідач ухиляється від їх сплати, внаслідок чого має заборгованість станом на 01 січня 2024 року у суму 149 866,03 грн. На вказану суму за період з 19 лютого 2016 року по 31 грудня 2023 року позивачем на підстав ст. 196 СК України нарахована пеня у розмірі 43 288,80 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. А також просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Процесуальні дії у справі. 14 лютого 2024 року позовна заява надійшла до суду. 14 лютого 2024 року отримано інформацію стосовно позивача та відповідача щодо їх зареєстрованого місця проживання. 19 лютого 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просила розгляд справи проводити за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач надав заяву, де просить розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами не згоден, заперечує проти їх задоволення, оскільки позивач весь час отримувала допомогу від держави та виплати на роботі як мати одиначка. Також зазначив, що він є особою з інвалідністю третьої групи. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 23 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження. 22 червня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2010 року по справі №2-487/10 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 лютого 2010 року і до повноліття старшої дитини, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією рішення. На підставі виконавчого листа, який видано відповідно до вищевказаного рішення відкрито виконавче провадження №50262110 від 19 лютого 2016 року. Згідно з довідкою Інгулецького ВДВС борг по аліментам відповідача станом на 01 жовтня 2018 року складає 4\~986,87 грн. Відповідно до довідки-розрахунку, наданого відділом ДВС, заборгованість відповідача по аліментам станом на 01 січня 2024 року складає 149 866,03 грн. Позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 19 лютого 2016 року по 31 грудня 2023 року, яка складає 43\~228,80 грн. Відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Відповідачем власного розрахунку на спростування розрахунку позивача щодо пені суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із\~ст. 196 СК України. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з вимогами \~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. \~ \~ \~ \~Передбачена статтею 196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді стягнення неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тобто, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Неустойка стягується з особи, яка винна у простроченні сплати аліментів. Норма\~статті 196 СК України\~ не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла відображення в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1\~ст. 196 СК України\~суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Висновок суду. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обґрунтовуючи рішення, суд керується правовими висновками, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», і зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Оскільки будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів суду не надано, тому суд вважає, що [PERSON] повинен понести відповідальність, передбачену\~ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дітей. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов підлягає задоволенню, проте лише в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 43\~228,80 грн, що відповідає розрахунку позивача, розмір неустойки у сумі 60,00 грн, що є різницею між заявленою сумою позивачем до стягнення 43\~288,80 грн та сумою зазначеною в розрахунку 43\~228,80 грн позивачем не обґрунтована належними доказами та стягненню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову позивача частково, звільненої від сплати судового збору при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, та відповідно до розміру встановленого Законом України «Про судовий збір», який діяв станом на дату подачі позову до суду (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подано позов) тобто в розмірі 1 209 грн 52 коп. Згідно з пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. \~ \~ \~ \~Надаючи оцінку\~переліченим послугам\~правничої допомоги,\~на думку\~суду вартість\~послуг адвоката\~в загальній\~сумі 5\~000,00\~грн є\~обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, з урахуванням відсутності заперечень відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial