Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

25 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала в подальшому, до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, [PERSON] та Миколаївської міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу, визнання неправомірними та скасування рішень органів місцевого самоврядування стосовно визначення часток та оформлення права власності. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2020 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Миколаївську міську раду та [PERSON] . Доводи позову обґрунтовано тим, що під час збирання документів для приватизації земельної ділянки під будинком [ADDRESS] , їй, як спадкоємиці [PERSON] , стало відомо, що 09 жовтня 1979 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу на 2/5 частини житлового будинку, що мають 18,9 кв.м. житлової площі, з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . В подальшому спірна частка житлового будинку неодноразово відчужувалася відповідно до цивільно правових угод, зокрема: 29 липня 1981 року за договором купівлі продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , 09 серпня 1984 року за договором дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON] , 21 травня 1985 року за договором купівлі продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 14 жовтня 1986 року [PERSON] продала [PERSON] 2/5 частини вказаного житлового будинку, що мають 18,9 кв.м. житлової площі, з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Позивач зазначаючи, що [PERSON] був неписьменний, а тому не міг самостійно укласти договір купівлі-продажу та те, що такі договори не могли бути укладені та зареєстровані оскільки чинне та той час законодавство не допускало їх укладання щодо продажу незначної невиділеної частки не співвласникові, а третім особам, без згоди співвласника, без дозволу відповідної ради на продаж, так як будинок підлягав знесенню, вважає договір купівлі-продажу від 09 жовтня 1979 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] таким, що укладений з порушенням вимог діючого на той час законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним судом. Рішенням Миколаївської міської ради від 28 квітня 2000 року № 251 проведено перерозподіл часток у праві спільної часткової власності на це домоволодіння: їй належить 80/100 часток, а [PERSON] - 20/100 часток. Наступним рішенням від 20 лютого 2002 року за № 105 знову проведено перерозподіл часток, відповідно до якого [PERSON] належить 65/100, а [PERSON] 35/100 часток відповідно. На підтвердження чого було видано свідоцтва про право власності. Однак бабуся позивачки [PERSON] та дідусь [PERSON] ніколи не надавали відповідачеві погодження на узаконення самовільно побудовах споруд. Позивачка зазначає, що [PERSON] самовільно, без згоди власника будинку, дозволу на виконання будівельних робіт, без виділення йому земельної ділянки звів прибудову А-1, літню кухню, внаслідок чого КП «ММБТІ» було незаконно здійснено перерахунок часток співвласників на підставі рішення Корабельного виконкому № 105 від 20 лютого 2002 року «Про зміну ідеальних часток у домоволодінні та видачу свідоцтв про право власності" та видано свідоцтва про право власності [PERSON] на 35/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] та [PERSON] на 65/100 часток цього домоволодіння, при цьому в розрахунок часток було незаконно включено будинок "М", який збудовано в 1998 році [PERSON] . Посилаючись на те, що рішення, яким оформлені побудови відповідача [PERSON] в період з 1998 року по даний час прийнято з порушенням чинного законодавства, а саме за відсутності її згоди на переобладнання або перепланування та з врахуванням викладених вище обставин просила визнати неправомірним і скасувати: п.2 рішення Корабельного райвиконкому Миколаївської міської ради № 30 від 17 липня 1998 року в частині надання [PERSON] дозволу на будівництво житлової прибудови розміром 4х6 по [ADDRESS] ; п.1.18 рішення Корабельного райвиконкому Миколаївської міської ради № 118 від 18 грудня 2001 року в частині затвердження акту державної технічної комісії на введення в експлуатацію раніше побудованої житлової прибудови А1-1 по [ADDRESS] , житловою площею 17.4 кв.м., корисною площею 30.7 кв.м.; п.1.11 п. 4 рішення Корабельного райвиконкому Миколаївської міської ради № 119 від 18 грудня 2001 року в частині оформлення за [PERSON] літньої кухні Ф розміром 2.3 х 3.9 кв.м. по [ADDRESS] ; п.1 та 2 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 105 від 20 лютого 2002 року в частині встановлення ідеальних часток на домоволодіння за цією адресою та скасувати свідоцтва про право власності на домоволодіння, видані на підставі цього рішення. З врахуванням викладених обставин, позивач остаточно просила суд: поновити їй строк на звернення до суду із даним позовом; визнати недійсним договір купівлі - продажу 2/5 частини жилого будинку, що мають 18,90 кв.м жилої плоши з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), укладений між [PERSON] ( [PERSON] )та [PERSON] (Яківною) від 09.10.1979 р., посвідчений державним нотаріусом П`ятоі Миколаївської державної нотаріальної контори Друкер Л.О. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2350; визнати протиправним та Скасувати п.2 Рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 30 від 17 липня 1998 року в частині надання дозволу [PERSON] на будівництво житлової прибудови розміром 4x6 м. у [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати п.1.18 Рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 118 від 18.12.2001 року в частині затвердження акту державної технічної комісії про введення в експлуатацію раніше побудованої житлової прибудови «А1-1» по [ADDRESS] , житловою площею 17.4 кв.м., корисною площею 30.7 кв.м. [PERSON] ; визнати протиправним та скасувати п. 1.11 Рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 119 від 18 грудня 2001 року в частині оформлення за [PERSON] житлової прибудови «М1-1» розміром 3.5м.*4,3м., сіни «м1» розміром 1.65м* 1.4 м., літньої кухні «Ф» розміром 2.3мх3.9м. по [ADDRESS] , [PERSON] літньої кухні "ф" розміром 2,3м*3,9м по [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 251 від 28 квітня 2000 року в частині зміни ідеальних часток у домоволодіннях та видачі свідоцтв про право власності по [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати п. 1 і 2 Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 105 від 20 лютого 2002 року в частині зміни ідеальних часток у домоволодіннях та видачі свідоцтв про право власності по [ADDRESS] ; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] від 15.05.2000 року, видане Корабельним виконкомом Миколаївської міської ради на 80/100 часток домоволодіння [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 251 від 28 квітня 2000 року; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] від 15.05.2000 року, видане Корабельним виконкомом Миколаївської міської ради на 20/100 часток домоволодіння [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 251 від 28 квітня 2000 року; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] від 12.03.2002 року, видане Корабельним виконкомом Миколаївської міської ради на 65/100 часток домоволодіння [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 105 від 20 лютого 2002 року; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] від 12.03.2002 року, видане Корабельним виконкомом Миколаївської міської ради на 35/100 часток домоволодіння [PERSON] на підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 105 від 20 лютого 2002 року; витребувати у [PERSON] 2/5 частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] ( [ADDRESS] , передавши її у володіння [PERSON] . В судовому засіданні, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в подальшому, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, до судового засідання не з`явилася, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі. Представник позивачки адвокат Долгова Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання письмового відзиву не скористався, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з огляду на їх безпідставність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бушинський Є.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з огляду на їх безпідставність. Представник відповідачів Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради Горобченко О.В. у відзивах на позовну заяву просила суд прийняти рішення за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. В подальшому, будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до судового засідання свого представника не направили. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Третя особа П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора просила суд проводити судові засідання без участі їх представника, направили на адресу суду витребувані судом документи. Крім того, у судовому засіданні досліджено матеріали інвентарної справи на житловий будинок по [ADDRESS] та допитано в якості спеціаліста представника Миколаївського МБТ Архіпова Д.О. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи\~сторін та\~оцінивши докази\~у їх\~сукупності,\~суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 статті 12 ЦПК України \~визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовим розглядом встановлені наступні фактичні обставини справи. На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01 жовтня 1963 року, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої міської ради депутатів трудящих № 143 від 29 червня 1962 року, у зв`язку з переходом селища до міста, [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] . Відповідно до рішення № 364 виконавчого комітету Жовтневої міської ради депутатів трудящих від 25 грудня 1964 року за даним домоволодінням зареєстровано земельну ділянку площею 910 кв.м., а 849 кв.м. передано у тимчасове користування, а всього 1759 кв.м. В подальшому адресу було змінено з [ADDRESS] на [ADDRESS] , а з 2016 року на [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів інвентарної справи за даною адресою станом на 04 жовтня 1966 року знаходився житловий будинок літ. А-1, загальною площею 40.5 кв.м., складався з двох жилих кімнат площею 17.90 та 18.90 кв.м., сіней а-1 площею 5.60 кв.м. (2.22х2.58), сіни а1-1 площе. 9.40 кв.м.(2.23х4.20) та господарських будівель та споруд. За договором купівлі-продажу від 09 жовтня 1979 року [PERSON] продав [PERSON] 2/5 частини житлового будинку, що мають 18,90 кв.м. житлової площі з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до відповіді П`ятої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, яка надійшла на адресу Корабельного районного суду м. Миколаєва 11.10.2019 року спадкової справи після смерті [PERSON] не виявлено. Після чого 2/5 частки спірного домоволодіння відчужувалися неодноразово. За договором купівлі - продажу від 29 липня 1981 року [PERSON] продала [PERSON] , який 09 серпня 1984 року подарував цю частку [PERSON] , а останній 21 травня 1985 року продав [PERSON] . За договором купівлі-продажу від 14 жовтня 1986 року [PERSON] продала [PERSON] 2/5 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель за вищевказаною адресою, яка розташована на земельній ділянці площею 910 кв.м. і на ній розташовано житловий будинок літ. А, жилою площею 36.80 кв.м. та до нього прилягають сараї Б, Д.Ж.З, вбиральня Г, навіси Л,К, басейн №1, забори №3,4, замощення 1, хвіртки 5,6, водопровід №7. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер. \~ \~ \~ \~ Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яку прийняла його дружина [PERSON] , а 19 березня 1998 року отримала свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого їй належить 3/5 частики жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . В цілому житловий будинок літ. А-1, загальною жилою площею 36.8 кв.м. та до нього примикають господарські споруди літня кухня літ. Д,Ж, навіс літ.К, вбиральня літ. Г, сарай літ. Н, споруди 1-7,1. Пунктом 2 рішення Корабельного районного виконавчого комітету Миколаївської міської ради №30 від 17 липня 1998 року розглянуто заяву [PERSON] та погоджено будівництво ним житлової прибудови розміром [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Цим же рішенням погоджено і будівництво [PERSON] нового житлового будинку 6м х 6,8м, веранди 3м х 5м і туалету 1.5м х 1.2м за цією ж адресою. Акт державної технічної комісії про введення в експлуатацію побудованого [PERSON] житлового будинку житловою площею 28.5 кв.м., корисною площею 43.4 кв.м. за спірною адресою затверджено рішенням Корабельного районного виконавчого комітету №26 від 09 квітня 1999 року. За заявою [PERSON] та за погодженням з [PERSON] було проведено перерахунок часткок у домоволодіння за даною адресою. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №251 від 28 квітня 2000 року встановлено ідеальні частки у даному домоволодінні: [PERSON] -20/100 часток, [PERSON] 80/100 часток. На підставі цього рішення Корабельним виконкомом Миколаївської міської ради 15 травня 2000 року видано свідоцтво про право власності на домоволодіння [PERSON] та [PERSON] на відповідні частки. Рішенням Корабельного виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 118 від 18 грудня 2001 року затверджено акти державної технічної комісії про введення в експлуатацію раніше побудованих об`єктів: \~ \~ \~ \~ - житлової прибудови А 1-1 по проспект Жовтневому, 374 житловою площею 17.4 кв.м., корисною площею 30.7 кв.м. [PERSON] ( п.1.18); \~ \~ \~ \~- житлової прибудови М1-1 за цією ж адресою житловою площею 11,3 кв.м., корисною 11.3 кв.м. [PERSON] . \~ \~ \~ \~Рішення вказаного органу № 119 від 18 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на оформлення житлової прибудови М1-1 розміром 3.5мх4.3м; сіней м1 розміром 1.65мх1.4м, літньої кухні Ф розміром 2.3м х 3.9м за спірною адресою. \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20 лютого 2001 року № 105 встановлено ідеальні частки у спірному домоволодінні: Пчелинському 35/100 часток, Вигодянській 65/100 часток. На підставі цього рішення Корабельним виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 12 березня 2002 року власникам видано свідоцтво про право власності на домоволодіння кожному на відповідну частку. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яку прийняли її онуки [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Мотиви, з яких виходить суд та нормативно-правове обґрунтування. Щодо недійсності договору купівлі-продажу від 09.10.1979 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19\~липня 1979\~року [PERSON] \~звернувся до\~КП ММБТІ\~з заявою,\~у якій просив видати довідку-характеристику для продажу частини будинку - кімнати 1-3, частини воріт та 1/2 частини огорожі. Як вбачається\~з поверхового\~плану та\~ескізу житлового\~будинку літ.\~А,\~вхід в кімната 1-3 був можливий лише через сіни літ а1 (приміщення 2-1). Таким чином,\~відповідно до\~ст.\~132\~ЦК УРСР\~1963\~року сіни\~літ а1\~(приміщення\~2-1) були приналежністю головної речі (кімнати 1-3) та наслідував її долю. Отже, на момент укладення спірного договору купівлі-продажу, 2/5 частки житлового будинку складалися з двох приміщень, які були ізольовані від інших приміщень житлового\~будинку літ.\~А за\~вищевказаною адресою,\~про що\~було зазначено\~у розрахунку часток, складеному 02.09.1979 року. Вищевказаним спростовуються доводи позовної заяви стосовно того, що відчужувана частка житлового будинку була незначною та не була виражена у вигляді окремого приміщення. Виходячи з\~положень ст.\~4\~ЦК України\~обов`язковою передумовою для\~звернення до\~суду має\~бути порушення\~прав та\~законних інтересів позивача. Однак,\~позивачкою не\~доведено,\~яким чином,\~продаж 2/5\~частки будинку,\~який підлягав знесенню,\~призвів до\~порушення прав\~та законних\~інтересів як\~її,\~так і [PERSON] . Виходячи з\~положень ч.\~6\~ст.\~226\~ЦК УРСР\~1963\~року,\~продаж частини\~будинку,\~який підлягав знесенню\~міг порушити\~права та\~законні інтереси\~органів місцевого самоврядування, без згоди яких було здійснено продаж. Більш того, знесення будинку було обумовлено необхідністю будівництва трамвайної колії. Однак, у подальшому, був змінений у проекті напрямок траси трамвайної колії\~внаслідок чого\~рішенням виконкому\~Миколаївської міської\~ради від 15.07.1980\~року №\~603\~були скасовані\~раніше прийняті\~рішення від\~05.12.1978\~року №\~1080\~та від 06.02.1979 року № 97. Таким чином,\~продаж частини\~будинку,\~який підлягав\~знесенню,\~не призвів\~до порушення прав та законних інтересів як [PERSON] так і її правонаступників. Крім того, відповідно до ст. 23 КпШС України 1969 року, при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Таким чином, для здійснення КП ММБТІ розрахунку розміру відчужуваної ідеальної згоди,\~письмова згода\~його дружини\~не була\~потрібна.\~Письмову згоду\~повинен був отримати нотаріус для укладення договору купівлі продажу. В матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] від 09 жовтня 1979 року, на адресу Миколаївської нотаріальної контори, якою вона погоджує продаж її чоловіком [PERSON] частини спірного домоволодіння (т. 2 арк. 142). Отже,\~під час\~укладення договору\~купівлі-продажу\~від 09.10.1979\~року не\~були порушені приписи ст. 226 ЦК УРСР 1963 року. Підставою для визнання недійсним правочину на підставі ст. 49 ЦК УРСР 1963 року є його укладення з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Згідно п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року № 3, при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі ст. 49 Цивільного кодексу України судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу. Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети. Однак,\~всупереч вимогам\~цивільно \~процесуального законодавства,\~позивачкою не\~було надано доказів укладення\~покупцем спірного\~договору з\~метою незаконно\~отримати житло\~з державного житлового фонду, а доводи позовної заяви є лише припущенням позивачів. Відповідно до\~п.\~13\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року № 3 мнима угода тобто угода,\~укладена про\~людське око,\~без наміру\~створити юридичні\~наслідки,\~є в\~силу ч.1\~cm.\~58\~ЦК недійсною,\~незалежно від\~мети її\~укладення.\~Оскільки сторони\~ніяких дій по здійсненню\~мнимої угоди\~не вчиняли,\~суд у\~таких випадках\~постановляє рішення тільки про визнання угоди недійсною без застосування будь-яких наслідків. Отже, доказом укладення мнимої (удаваної) угоди може бути відсутність дій з боку сторін по здійсненню даної угоди. Однак, покупець 2/5 частки спірного будинку - [PERSON] 09 жовтня 1979 року зареєструвала за собою право власності на вказану частку, 04 лютого 1980 року звернулась до КП ММБТІ з замовленням на виготовлення копії поверхового плану на даний будинок, зазначивши в замовленні, що вона проживає по [ADDRESS] . Насамкінець, 29.07.1981 року [PERSON] здійснила продаж належної їй 2/5 частки спірного будинку. Матеріали справи не містять доказів фактичного проживання [PERSON] за іншою адресою. Внаслідок вищенаведеного, відсутні правові підстави для визнання спірного договору купівлі-продажу удаваним. Недоліки наступних договорів купівлі-продажу 2/5 частки спірного будинку також не є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.10.1979 року. За таких обставин, позовна вимога про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу є необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Доводи позовної\~заяви щодо\~відсутності державної\~реєстрації договорів\~купівлі-продажу\~2/5\~частки спірного\~житлового будинку\~спростовуються як\~наявними в матеріалах справи\~копіями договорів\~купівлі продажу\~так і\~наявною в\~матеріалах інвентаризаційної справи\~Довідкою про\~приналежність будинку,\~у якій\~зазначені всі\~дати реєстрації договорів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~227\~ЦК УРСР\~1963\~року,\~договір купівлі-продажу\~жилого будинку підлягав реєстрації\~у виконавчому\~комітеті місцевої\~Ради народних\~депутатів.\~Однак, даною нормою не були встановлені правові наслідки відсутності реєстрації договору. Згідно ст.\~153\~ЦК УРСР\~1963\~року,\~договір вважався\~укладеним,\~коли між\~сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Таким чином,\~враховуючи положення\~ч.\~1\~ст.\~227\~ЦК УРСР\~1963\~року,\~договір купівлі-продажу\~житлового будинку\~вважався укладеним\~з моменту\~його нотаріального посвідчення. Статтею 128\~ЦК УРСР\~1963\~року було\~встановлено,\~що право\~власності у\~набувача майна за\~договором виникало\~з моменту\~передачі речі,\~якщо інше\~не передбачено\~законом або договором. Відповідно до\~п.\~23\~чинної на\~момент існування\~спірних правовідносин\~Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу Української РСР,\~затвердженої Міністерством\~комунального господарства\~УРСР 31.01.1966\~року,\~на підставі\~перевірених документів\~і свого\~висновку бюро\~технічної інвентаризації вносить\~відомості про\~право власності\~на будинок\~(домоволодіння)\~до реєстрової книги\~даного населеного\~пункту і\~проставляє на\~документі власника реєстраційний напис за встановленою формою. Отже,\~на копії\~правовстановлювального документу,\~яка залишалась\~в матеріалах справи БТІ, реєстраційний напис не проставлявся. Таким чином, доводи позовної заяви щодо відсутності реєстрації договорів спростовуються матеріалами справи та не мають правового значення для вирішення спору. Щодо правомірності здійснення перерахунку розмірів ідеальних часток. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~ [PERSON] \~набула право\~власності на\~3/5\~частки житлового будинку\~по [ADDRESS] на\~підставі свідоцтва\~про право на спадщину за законом від 09.03.1998 року. [PERSON] \~набув право\~власності на\~2/5\~частки вищевказаного\~житлового будинку,\~з відповідною\~частиною господарських\~та побутових\~будівель та\~споруд,\~на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.1986 року. Відповідно до ст. 90 ЗК УРСР 1970 року, який був чинним на момент набуття [PERSON] \~права власності\~на 2/5\~частки вищевказаного\~житлового будинку,\~на землях міст\~при переході\~права власності\~на будівлю\~переходить також\~і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході\~будівлі у\~власність кількох осіб\~земельна ділянка\~переходить в\~користування всіх\~співвласників будівлі. Статтею 91\~ЗК УРСР\~1970\~року було\~встановлено,\~що особи,\~яким належить\~будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею\~визначається співвласниками\~будинку залежно\~від розміру\~часток в спільній власності на будинок. Таким чином, [PERSON] , набувши право власності на 2/5 частки житлового будинку\~по [ADDRESS] ,\~набув одночасно\~і право користування 2/5 частками земельної ділянки за вищевказаною адресою. У подальшому,\~рішенням Корабельного\~райвиконкому Миколаївської\~міської ради від 17.07.1998\~року №\~30\~було дозволено\~ [PERSON] \~будівництво нового\~житлового будинку, розміром 6м х 6,8м, веранди, розміром 3м х 5м і туалету, розміром 1,5м х 1,2м. Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до\~експлуатації від\~02.04.1999\~року було\~прийнято в\~експлуатацію одноповерховий одноквартирний житловий\~будинок житловою\~площею 28,5\~м2,\~корисною площею\~43,4\~м2, сараї Л\~та Р,\~душ П,\~вбиральню.\~Рішенням Корабельного\~райвиконкому Миколаївської міської ради від 09.04.1999 року № 26 було затверджено даний Акт. Згідно ст.\~119\~ЦК УРСР\~1963\~року,\~який був\~чинним на\~момент прийняття\~виконкомом Миколаївської міської\~ради оскаржуваних\~рішень,\~коли учасник\~спільної часткової власності на\~жилий будинок\~збільшить в\~ньому за\~свій рахунок\~корисну площу\~будинку шляхом прибудови,\~надбудови або\~перебудови,\~проведеної за\~згодою решти\~учасників і\~в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Відповідно до\~п.п.\~«а» п.\~4.1.\~чинної на\~той час\~Інструкції про\~порядок державної реєстрації права\~власності на\~об`єкти\~нерухомого майна,\~що перебувають\~у власності юридичних та\~фізичних осіб,\~затвердженої наказом\~Державного комітету\~будівництва, архітектури та\~житлової політики\~України від\~09.06.1998\~року №\~121\~(далі\~-\~Інструкція).\~Оформлення права\~власності на\~об`єкти\~нерухомого майна\~провадиться з\~видачею свідоцтва про\~право власності\~за місцевими\~органами державної\~виконавчої влади, місцевого самоврядування власникам спільних\~будівель,\~які на\~законних підставах зробили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки. 29.02.2000\~року [PERSON] \~звернулась до\~КП ММБТІ\~з заявою\~про здійснення перерахунку ідеальних\~часток,\~у зв`язку\~з будівництвом\~нею нового\~будинку.\~У той\~же день,\~до КП\~ММБТІ звернувся\~ [PERSON] \~з заявою,\~у якій\~він надав\~свою згоду\~на перерахунок ідеальних часток співвласників вищевказаного житлового будинку. За таких\~обставин,\~на підставі\~ст.\~119\~ЦК УРСР\~1963р.\~та п.п.\~«а» п.\~4.1.\~Інструкції, рішенням виконкому\~Миколаївської міської\~ради від\~28.04.2000\~року №\~251\~було встановлено позивачці 80/100\~частки,\~а [PERSON] \~-\~20/100\~частки вищевказаного\~житлового будинку та видані відповідні свідоцтва про право власності Також,\~рішенням Корабельного\~райвиконкому Миколаївської\~міської ради\~від 17.07.1998\~року №\~30\~було дозволено\~ [PERSON] \~будівництво житлової\~прибудови розміром 4м х 6м. Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до\~експлуатації від\~07.12.2001\~року було\~прийнято в\~експлуатацію індивідуальну одноповерхову одноквартирну прибудову літ. А1-\~1.\~До складу\~об`єкту,\~який було прийнято в\~експлуатацію увійшли\~також літня\~кухня Ф,\~сарай Н\~та вбиральня\~Г.\~Рішенням Корабельного райвиконкому\~Миколаївської міської\~ради від\~18.12.2001\~року №118\~було затверджено даний Акт. Крім того, Актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта\~до експлуатації\~від 07.12.2001\~року було\~прийнято в\~експлуатацію збудовану позивачкою індивідуальну одноповерхову одноквартирну прибудову літ. М1-1. Рішенням Корабельного\~райвиконкому Миколаївської\~міської ради\~від 18.12.2001\~року №\~118 було затверджено даний Акт. 15.01.2002\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулись з\~заявами про\~видачу свідоцтв про право власності у зв`язку зі здійсненням ними добудов. На підставі ст. 119 ЦК УРСР 1963 року та п.п. «а» п. 4.1. Інструкції, рішенням виконкому\~Миколаївської міської\~ради від\~20.02.2002\~року №\~105\~було встановлено [PERSON] \~65/100\~частки,\~а [PERSON] \~-\~35/100\~частки вищевказаного\~житлового будинку та видані відповідні свідоцтва про право власності. Відповідно до положень ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Судовим розглядом не встановлено невідповідність зазначених вище рішень органів місцевого самоврядування Конституції\~України або законам України, а тому підстави для задоволення позовних вимог у цій частині у суду відсутні. Щодо позовних\~вимог про\~визнання недійсними свідоцтв про право власності на домоволодіння та витребування у [PERSON] 2/5 частки житлового будинку шляхом передачі її у володіння позивачці, то вони мають похідний характер від вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а тому задоволенню не підлягають. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed