Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 11 вересня 2021 року інспектор Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Михайлишин Х.О. склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201250 за порушення вимог Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 130 КпАП України. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року скасовано постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим, йому було завдано моральну шкоду. Моральна шкода виразилась у приниженні його честі та гідності, порушенні нормальних життєвих зв`язків. Він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що завдало йому стресу, який полягав у підвищеній тривожності, відсутності апетиту, безсонні та відчаї від свавілля працівників патрульної поліції. Він був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем та витрачав свій час та зусилля для його повернення. Крім того, він був змушений звертатись до адвоката для доведення своєї невинуватості та незаконності дій поліцейських. Неправдиве обвинувачення у вчиненні правопорушення негативно вплинуло на його стосунки з сусідами, знайомими, оскільки він неодноразово отримував судові повістки, що викликало нездоровий інтерес до його особи та було поставлено під сумнів його честь та гідність. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з держави на його користь 100000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження. Представником Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сам по собі протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яким встановлена вина особи. Крім того, патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність чи органом досудового слідства. Рішення суду, яким дії поліцейських визнані протиправними, відсутнє. Позивачем жодних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та її розміру в сумі 100000 гривень суду не надав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2021 року інспектор Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Михайлишин Х.О. склав щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201250 за порушення вимог Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 130 КпАП України. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року скасовано постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили. З позову вбачається, що моральна шкода виразилась у приниженні його честі та гідності, порушенні нормальних життєвих зв`язків. Він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що завдало йому стресу, який полягав у підвищеній тривожності, відсутності апетиту, безсонні та відчаї від свавілля працівників патрульної поліції. Він був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем та витрачав свій час та зусилля для його повернення. Крім того, він був змушений звертатись до адвоката для доведення своєї невинуватості та незаконності дій поліцейських. Неправдиве обвинувачення у вчиненні правопорушення негативно вплинуло на його стосунки з сусідами, знайомими, оскільки він неодноразово отримував судові повістки, що викликало нездоровий інтерес до його особи та було поставлено під сумнів його честь та гідність. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) викладено правовий висновок про те, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не є у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 370/463/21. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року скасовано постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. З цієї постанови вбачається, що з відеозапису встановлено, що працівник поліції, провівши огляд на стан сп`яніння [PERSON] із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Alcotest Drager 6810результат якого показав 1.70 % (проміле), не вияснив у [PERSON] чи згідний він з результатом та чи бажає проїхати в медичний заклад для проходження огляду, а повідомив про те, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КпАП України та ознайомив його з правами. З огляду на наведене, у зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у зв`язку з незаконністю дій посадових осіб, які ініціювали та здійснювали зазначене провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (п. 1 ч. 1 ст. 2 цього закону). Статтею 4 вказаного закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Частиною 3 цієї статті визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З матеріалів справи вбачається, що позивач під слідством в порядку кримінального провадження не перебував. Протокол, складений за ч. 1 ст. 130 КпАП України, розглядався в порядку адміністративного судочинства. За таких обставин, до зазначених правовідносин застосовуються положення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Вбачається, що ненадання суду працівниками поліції допустимих доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як і сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчать про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Суд враховує, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, зокрема, звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій інспектора. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень (відповідача) покладається обов`язок спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем. У справі, що розглядається, відповідач не довів, що його тривала протиправна поведінка не викликала у позивача психічне напруження у зв`язку з необхідністю захисту своїх прав, в тому числі в судовому порядку. Разом з тим, суд вважає, що позивачем необґрунтовано завищений розмір моральної шкоди. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків для позивача не настало, тому з огляду на засади розумності та справедливості приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині в сумі 3000 гривень, оскільки такий розмір моральної шкоди є співмірним з допущеними порушеннями з боку відповідача. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial