Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

До Рівненського міського суду за підсудністю з Рівненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування як спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.04.2012 року між позивачем [PERSON] та її колишнім чоловіком - [PERSON] був розірваний шлюб, від шлюбу у неї народилося двоє дітей - донька та син. Позивач зазначає, що вона з дитинства була знайома з [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач була вільною, холостою людиною, [PERSON] також був вільним холостим чоловіком. Відразу після розірвання шлюбу, з травня 2012 року позивач та [PERSON] почали жити разом однією сім`єю. Свого житла позивач не мала, а тому після розірвання шлюбу з своїми дітьми і [PERSON] разом проживали в будинку, який належав йому та знаходився за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що [PERSON] по суті був її цивільним чоловіком. До цього, [PERSON] не був одружений, дітей не мав, тому він з ніжністю, любов`ю ставився до позивачки та її дітей - вважав її дітей своїми, піклувався про них, завжди називав їх донькою і сином, і багато оточуючих людей навіть не знали, що діти не є рідними для нього. Протягом всіх років спільного проживання однією сім`єю питання про весілля або реєстрацію шлюбу не піднімалося - вони були щасливі, що живуть разом однією сім`єю, піклуються про здоров`я, щастя, добробут та безпеку одне одного, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Як сім`я мали спільний побут, робили невеличкі ремонти в будинку, закупляли разом продукти харчування, ліки, необхідні побутові товари - речі, прилади, будматеріали тощо, мали спільний сімейний бюджет, з якого зокрема оплачували комунальні рахунки, разом виховували її дітей від першого шлюбу, тощо. Перші роки їхнього спільного життя, з ними проживали син позивачки та її старша донька - [PERSON] . [INFO] [PERSON] раптово помер, не залишивши заповіту. Свідоцтво про смерть [PERSON] отримала позивачка як дружина померлого. Організацією поховання займалася позивач та її донька [PERSON] . У визначений законом шестимісячний строк, а саме - в травні 2021 року, позивач звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського округу Самсонюк Олени Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини на підставі якої, нотаріусом була заведена Спадкова справа №22/2021 після померлого [PERSON] . Оскільки, шлюб між позивачкою та [PERSON] був не зареєстрований, нотаріусом було роз`яснено, що вона не може отримати Свідоцтво про право на спадщину як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , так як не надала всі необхідні документи на підтвердження родинних відносини з померлим. Факт спільного проживання позивачки та померлого [PERSON] , як чоловіка та жінки, підтверджується також наявними спільними фотосвітлинами, зробленими в різний час протягом періоду їхнього спільного життя. Крім того, позивач має копію лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] , копію паспорта [PERSON] , а це є документами, доступ до яких мають тільки близькі, рідні люди, документи про поховання померлого [PERSON] . В зв`язку з тим, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, яке вона фактично прийняла, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті проживала із спадкодавцем і від спадщини не відмовилася, однак через те, що шлюб зі спадкодавцем укладено не було, це стало перешкодою для оформлення її спадкових прав. Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 20.11.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Щербяк Ю.В. надійшли письмові пояснення, в яких вона просить в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який проживав сам за адресою: [ADDRESS] ., та є двоюрідним братом відповідачки. Після його смерті відкрилася спадщина на будинок за адресою: [ADDRESS] . У [PERSON] спадкоємці першої черги відсутні, оскільки він не був одружений та не мав дітей. Після смерті [PERSON] відповідачка неодноразово зверталась до нотаріуса Самсонюк А.О. з метою прийняття спадщини. 30 серпня 2021 року [PERSON] подала заяву приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк А.О. про прийняття спадщини у встановлений законом строк, проте 19 жовтня 2021 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на рішення Гощанського районного суду Рівненської області. 04 травня 2023 року [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні дії приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А. до якої нотаріус додала копію рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року. Не погоджуючись із рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року [PERSON] його оскаржила до Рівненського апеляційного суду. Постановою Рівненського апеляційного суду від 06.07.2023 р. оскаржуване рішення від 13.08.2021 р. скасовано. Заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду. Вказує, що відповідач [PERSON] , завжди підтримувала зв`язок із померлим братом, вони періодично спілкувалися та бачились. [PERSON] ні разу не відзивався у розмовах з [PERSON] про стосунки із [PERSON] , як про стосунки чоловіка та жінки, які живуть без реєстрації шлюбу. Відносини позивачки та померлого носили швидше характер співмешканців, але ніяк не чоловіка та жінки, які ведуть спільний побут та господарство. Зазначає, що двоюрідний брат зловживав спиртними напоями, вів асоціальний спосіб життя. Останніх два роки він проживав сам, потребував допомоги. Родина [PERSON] лікувала останнього від алкоголізму. Будинок у якому проживав померлий перебував у аварійному стані, практично не придатний для проживання, без зручностей. Позивачка не була присутня на похоронах [PERSON] , а лише її донька, якій відшкодували витрати на поховання. Надані позивачкою копії фотографії не підтверджують її заявлені вимоги, тобто не є належними доказами. Без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, такі фотографії не вказують на те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду усталені відносини, які притаманні подружжю. Ухвалою суду від 23.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з обґрунтувань викладених у позові. В судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку відмовити в задоволені позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в місті Рівне, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2021 року. Відповідно до Договору-замовлення СК № 001231, Договору-замовлення СК № 001231 КП Спецкомбінат-ритуальна служба Рівненської міської ради, від 16.04.2021 року організацією поховання займалася [PERSON] (донька позивачки), якою відповідно до фіскального чеку №0000008568 від 16.04.2021 оплачено послуги з поховання 16.04.2021 р. в сумі 2625,00грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №5091 від 16.04.2021 [PERSON] здійснено оплату за домовину, хрест та ритуальний набір. В травні 2021 року, позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського округу Самсонюк Олени Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини на підставі якої, нотаріусом була заведена Спадкова справа №22/2021 щодо майна померлого [PERSON] . Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року у справі №557/1140/21 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2012 року по 15 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . 18 жовтня 2021 року до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A., надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата [PERSON] . 21 жовтня 2021 року, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A., позивачу [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер якої 5610100000:01:042:0802. Постановою Рівненського апеляційного суду від 06.07.2023 року рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року скасовано, з підстав не залучення до справи [PERSON] , яка є заінтересованою особою (двоюрідна сестра померлого). Заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду. Роз`яснено [PERSON] , що вона має право подати позов на загальних підставах. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст. 3, 21 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є донькою [PERSON] . Мати почала жити з [PERSON] з 2012 року. [PERSON] проживала разом з ними з 2013 року. В одній кімнаті проживали [PERSON] та [PERSON] , в іншій проживала свідок, її чоловік та 2 дітей. [PERSON] заводив її дитину до школи, допомагав з грошима. Пізніше свідок з ними не проживала. Свідок вказала, що похоронами [PERSON] займалась вона, гроші на похорони у сумі 2000 грн. дали їй співробітники [PERSON] за місцем його роботи. Родичів [PERSON] свідок не бачила. Також свідок зазначає, що її мама і [PERSON] все робили разом, вели спільний бюджет. Її мама ніде не працювала, на похороні [PERSON] не була через хворобу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він син [PERSON] . Натяжка [PERSON] знав з 2006 року, з часу коли працював в м.Рівне. Він в 2012 -2013 році проживав у [PERSON] . Кошти за проживання [PERSON] свідок не платив. Мати [PERSON] переїхала жити до [PERSON] в 2012 році, після цього через деякий час він з ними перестав проживати. Вказав, що мати та [PERSON] ходили разом на ринок, разом все купували. [PERSON] працював в ТЦ «Злата Плаза». В помешканні [PERSON] води не було, опалювали житло дровами. Вказав, що деякий час в [PERSON] проживала сестра з чоловіком та дітьми. [PERSON] свідок побачив перший раз на похороні у [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] . суду показали, що [PERSON] їхня сестра. Вони проживають в Гощанському районі, [PERSON] з [PERSON] проживали разом з 2012 року в м [PERSON] . [PERSON] працював і мав пенсію, [PERSON] ніде не працювала. До [PERSON] та [PERSON] за місцем їх проживання заходили не часто, часом вони приїжджали до них погостювати. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] та [PERSON] знав як сусідів. З [PERSON] свідок познайомився в 2017 році. [PERSON] і [PERSON] проживали разом в будинку, йому не відомо чи [PERSON] і [PERSON] були одружені, до них заходив в гості рідко. Свідку також відомо, що [PERSON] працював і чи отримував пенсію невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вони з [PERSON] були сусідами. По [ADDRESS] проживав [PERSON] з мамою. Пізніше проживала [PERSON] (як співмешканка), ще раніше проживала її дочка [PERSON] , чоловік [PERSON] та їхні діти. [PERSON] свідок не знає. Були випадки коли [PERSON] просив у неї щось для нього купити. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] суду показали, що їм відомо, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом, вели господарство, обробляли город, ходили разом на ринок, спільно все купували. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] це її свекруха. Натяжка [PERSON] свідок знає з 2013 року. [PERSON] вона не знає та ніколи не бачила у [PERSON] вдома. Вказала, що [PERSON] проживав сам, працював в ТЦ «Злата Плаза». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він син [PERSON] , [PERSON] його хресний батько. [PERSON] свідок не знає. В будинку по [ADDRESS] ніяких речей крім [PERSON] свідок не бачив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що [PERSON] одружений не був, дітей не мав. Працював в ТЦ «Злата плаза» двірником. Таким чином, свідки, частини з яких є близькими родичами позивача на підтвердження факту перебування [PERSON] з [PERSON] у відносинах, що мають ознаки шлюбних вказали лише на загальні обставини: спільне проживання, ведення господарства, спільний бюджет, однак ці свідчення не підтвердженні жодними іншими належними та допустимими доказами. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц). Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована з 14.01.1991 року по даний час за адресою [ADDRESS] . Як пояснила позивач, дана квартира належить її колишньому чоловіку. Сторони не заперечували, що [PERSON] з 2012 року ніде не працювала. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності, та працював двірником в ТЦ «Злата плаза». Плату за електроенергію по будинку та кредит оформлений в 2008 році в КС «Рівненщина» [PERSON] сплачував сам, про що свідчать в матеріалах справи квитанції. Суд відноситься критично до долучених до матеріалів справи письмових доказів щодо придбання [PERSON] та [PERSON] електроприладів (блендер та ноутбук), так як документи на ці прилади не містять жодних реквізитів про осіб, які їх купували та про наявність їх у будинку де проживав [PERSON] . Також, матеріали справи не містять доказів про те, що [PERSON] та [PERSON] з 2012 року проживали фактично як подружжя, оскільки на фотографіях, які долучені до справи не відображено їх спільно, що може бути підтвердженням певних подій їх життя, відсутні документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, немає підтверджень щодо витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази). Наявність у позивача документів, пов`язаних із смертю та захороненням [PERSON] не можуть бути взятими до уваги, оскільки сама їх наявність не підтверджує факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2019 року справа 202/5003/16-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. З висновків Верховного Суду викладених у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, вбачається, що обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкоємцем спільним витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Вирішуючи факт проживання [PERSON] та померлого [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з травня 2012 року по 15.04.2021 року, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed