Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Полтави з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Полтави мав сплачувати аліменти на його утримання в розмірі частини всіх видів заробітку, але ухилявся від їх сплати. На даний час [PERSON] є повнолітнім, навчається на 1 курсі денного відділення Полтавського фахового кооперативного коледжу з 01.09.2023 по 30.06.2025 за спеціальністю 181 Харчові технології, освітньо-професійна програма Харчові технології. Навчальний рік -10 місяців. Стипендію не отримує в зв`язку з тим, що навчається за кошти фізичних або юридичних осіб. Згідно договору про надання платної освітньої послуги №0831П від 01.09.2023, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 30\~000 (тридцять тисяч) грн. Отже, оскільки витрати на навчання, утримання сина зросли, батько сина добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з відповідача аліменти у визначеному розмірі. Ухвалою Ленінського районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу семиденний строк для усунення недоліків. В подальшому вимоги ухвали Ленінського районного суду м.Полтави були усунуті, та ухвалою Ленінського районного суду Полтавської області від 15.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явились, про день,час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень на позов не подав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.08.2008 року, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (видано повторно). Відповідно до свідоцтва про заміну імені серія [NUMBER] від 14.05.2021, виданого Подільським районним у місті відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] , [INFO] змінив прізвище на Забережний. З довідки Полтавського фахового кооперативного коледжу № 2250 від 12.09.2023 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі очної (денної) форми навчання в Полтавському фаховому кооперативному коледжі за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб (контракт), за спеціальністю: 181 «Харчові технології». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2025 року. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Відповідно до\~ст. 199\~СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із\~ст. 201 СК України\~до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, а син потребує такої допомоги у зв`язку з навчанням, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 2000 грн., що підтверджується актом прийняття-передачі наданих юридичних послуг та квитанцією. У ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 2000 грн. у рахунок повернення сплачених витрат на правничу допомогу. Питання про судовий збір вирішується судом у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved