Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-07 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом, звернулася начальник служби у справах дітей та сім`ї Бабкіна О. та просила суд: - позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення нею повноліття; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення нею повноліття. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в кінці 2014 року Миронівській міській раді стало відомо про сім`ю [PERSON] , де вказана громадянка 1987 року народження, не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим сім`я перебуває на обліку, як така, що потрапила у складні життєві обставини. [PERSON] є одинокою матір`ю, відомості про батька записані зі слів матері відповідно до частин першої ст. 135 СК України. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дітьми; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються іншими небайдужими людьми. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №165, [PERSON] , народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київської області, актовий запис №21, [PERSON] , народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 09 вересня 2014 року [PERSON] не створила належних умов для проживання та виховання дітей; санітарний стан житла, на момент обстеження, незадовільний; діти не отримували повноцінного харчування (а.с. 13). Згідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 17 жовтня 2014 року із залученням лікаря-психіатра Миронівської центральної районної лікарні, в результаті якого головним лікарем направлений лист на міську раду про те, що імовірно [PERSON] має психічний розлад (а.с. 14). З листопада місяця 2014 року по даний час дочка відповідача [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] . 16 березня 2015 року проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , на підставі якого комісією вирішено направити [PERSON] до Миронівської центральної районної лікарні для обстеження та подальшого лікування, а малолітнього [PERSON] передано на тимчасове виховання до бабусі [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» №59 від 18 березня 2015 року [PERSON] з 16 березня 2015 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в закладі та потребувала подальшого лікування. 16 жовтня 2015 року проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , згідно якого та у зв`язку з агресивною та дещо неадекватною поведінкою відповідачки, створенням атмосфери, яка являє загрозу для здоров`я та життя малолітнього [PERSON] , комісією вирішено знову направити [PERSON] до Миронівської центральної районної лікарні для обстеження та подальшого лікування, а також провести позачергове засідання комісії з прав дитини з метою вирішення подальшого перебування малолітнього [PERSON] з матір`ю. Відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради від 20 жовтня 2015 року №242 малолітнього [PERSON] направлено на тимчасове перебування до Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Малолітня [PERSON] , за заявою баби [PERSON] , залишилася тимчасово в її сім`ї. При цьому, [PERSON] з 20 жовтня 2015 року госпіталізовано до Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання». Відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради від 19 лютого 2016 року №52 малолітнього [PERSON] повернено з Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» в сім`ю матері, малолітня [PERSON] залишилася проживати з бабусею. 16 вересня 2016 року, відповідно до доповідної дільничного лікаря [PERSON] , проведено обстеження житлового-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , комісія прийшла до висновку, що житлово-побутові умови незадовольні: дитина ([PERSON]) хвора, була брудною у брудному одязі, в квартирі антисанітарія. Вирішено винести на розгляд комісії з питань захисту прав дітей питання про відібрання у [PERSON] її сина. Відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради від 26 жовтня 2016 року №391 малолітнього [PERSON] направлено на тимчасове влаштування до Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», де він перебував з 08 листопада 2016 року, а відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради від 24 червня 2020 року №202 повернутий в сімейне оточення до матері. Відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради від 11 серпня 2020 року №253 малолітнього Календрузя [PERSON] влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей та направлено клопотання до органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації про надання йому статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпоряджень голови Миронівської районної державної адміністрації від 20 серпня 2020 року №154 та №155 [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно Висновків лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, [PERSON] через тривалу хворобу не може виконувати свої батьківські обов`язки. Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Тому неповнолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] мають статус дітей, позбавлених дітей, позбавлених батьківського піклування (розпорядження Миронівської районної державної адміністрації Київської області №154 від 20 серпня 2020 року «Про надання [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування»; розпорядження Миронівської районної державної адміністрації Київської області № 155 від 20 серпня 2020 року «Про надання [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Неповнолітня [PERSON] влаштована під опіку відповідно до розпорядження Миронівської районної державної адміністрації Київської області №223 від 10 листопада 2020 року «Про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] » малолітній [PERSON] влаштований до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради №348 від 29 липня 2021 року «Про влаштування до прийомної сім`ї родини [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] ». Тобто утриманням та вихованням дітей займалися законні представники дітей, але не мати. Відповідно до актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , мати [PERSON] не створила належних житлово-побутових умов для проживання та всебічного розвитку дітей. Згідно довідки, виданої Центром надання соціальних послух та соціальної інтеграції Київської обласної ради, від 11 липня 2023 року №180, [PERSON] з 06 лютого 2023 року проживає в стаціонарі психоневрологічного профілю на повному державному утриманні в м. Переяслав. Рішенням виконавчого комітету Миронівської міської ради від 30 серпня 2023 року № 346 затверджений висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Миронівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займалася, адже вела бродяжний та аморальний спосіб життя. Вихованням та утриманням дочки займалася її мати [PERSON] . Малолітній [PERSON] майже постійно перебував в КЗКОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім`ї якої проживає дитина. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 179 Сімейного кодексу України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання неповнолітньої дитини. Відповідач під час розгляду справи, незважаючи на надання їй судом часу для підтвердження наявності у неї належних умов для проживання та виховання дітей, таких доказів суду не надала, а тому суд приходить до висновку, що особисте виховання відповідачем дітей буде негативно впливати на їх фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття ними освіти, підготовки до самостійного життя. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 21 вересня 2023 року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved