Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-30 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини разом із батьком, у якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком за адресою фактичного проживання батька. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 15.12.2007 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу сторони по справі мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, істотні розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У позивача з відповідачем зовсім різні погляди на життя. Сумісне життя і збереження сім`ї неможливе, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше спільне життя позивача з Відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, тому на даний час подана позовна заява про розірвання шлюбу між сторонами по справі - буде розглядатися в іншому позовному провадженні. Але наявний спір щодо місця проживання спільної неповнолітньої дитини. Зважаючи на ставлення між сторонами по справі та дітьми, позивач хоче щоб за ним було встановлено постійне проживання разом з донькою, про яку він постійно піклується. Спільний син буде проживати з відповідачем, яка хоче також забрати доньку та виїхати за межі країни-для збереження їх життя, зважаючи на військовий стан та ракетні обстріли. Донька не зважаючи на вказані обставини хоче залишитися з батьком, яка більше прихильна до позивача, який постійно одноособово доглядає та турбуються фактично про неї, також наявні необхідні умови для проживання та розвиту дитини у позивача, він може її утримувати фінансово. Ухвалою суду від 17.11.2023 відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19.12.2023 доручено Службі у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації провести обстеження умов проживання батьків: батька [PERSON] та матері [PERSON] , які спільно проживаютьза адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.03.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також просила суд відмовити у задоволенні позивних вимог. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи без його участі та винести рішення з максимальним врахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Також, на виконання ухвали суду від 19.12.2023 надав до суду акт обстеження умов проживання [PERSON] . У судовому засіданні, у якості свідка допитано [PERSON] , який показав суду, що знайомий з позивачем вже біля десяти років, спілкуються часто. Позивач з дитиною живуть нормально, дитина живе в хороший умовах, все чисто, прибрано, все що дитина хоче, батько це забезпечує. Дитина каже, що тут їй добре та хоче тут залишитись з батьком. У судовому засіданні, у якості свідка допитано [PERSON] , яка показала суду, що знайома з позивачем біля десяти років, через свого чоловіка. Свідок зазначила, що відповідач з дітьми поїхала до [PERSON] в липні 2022 року, проте [PERSON] не сподобалося там, оскільки в цій країні існує язиковий бар`єр, вона не могла найти друзів, в школі все було погано, не хотіла йти до школи, нервувала. [PERSON] приїжджала до матері, пробула там 2 тижні і повернулась, сказала що не може так жити. Як тільки [PERSON] приїхала додому, вона змінилась - стала спокійнішою, щасливішою. У судовому засіданні, у якості свідка допитано [PERSON] , яка показала суду, що ще до війни у [PERSON] та її матері [PERSON] були складні відносини. Свідок часто бачитися з дитиною, оскільки її дочка дружить із [PERSON] . Після початку війни [PERSON] забрала дітей до [PERSON] , [PERSON] без друзів та батька було складно жити, не подобалися умови проживання, дуже часто жалілася на це дочці свідка. Свідок переживала за [PERSON] . [PERSON] в липні повернулась додому, стала веселіше їй стало набагато краще, [PERSON] розказувала, що на відстані відносини з матір`ю нормальні, але не хоче їхати до матері бо про неї піклується батько. У судовому засіданні, у якості свідка допитано [PERSON] , який показав суду, що відповідач виїхала в [PERSON] , [PERSON] приїхала додому потім знову поїхала туди але швидко повернулась назад. Свідок вказав, що спілкується з [PERSON] , вона казала, що їй тут більше подобається, бо там мати працює, а її зобов`язують сидіти з молодшим братом. На разі [PERSON] утримує її батько. У судовому засіданні, у якості свідка допитано [PERSON] , який показав суду, що [PERSON] добре спілкувалась з батьком до війни, у неї склались не дуже добрі відносини з мамою, вона більше татова дочка. У судовому засіданні, у якості свідка допитано [PERSON] , яка показала суду, що у дитини був складний перехідний вік. Вона в літку приїхала з [PERSON] , вона дуже хотіла додому в Київ, у неї не складалися відносини з мамою, їй важко було у спілкуванні у школі. Позивачу також було важко бути одному із донькою. Зараз розвитком дитини займається позивач, вони проживають вдвох. У судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON] , [INFO] , яка пояснила суду, що має бажання проживати разом зі своїм батьком, оскільки з мамою в [PERSON] їй було складніше, тому що не було друзів, умови були не комфортні, вони із мамою жили в будинку на 2 поверсі, на першому поверсі вже жили інші чужі люди, а в Україні у неї є своя кімната. У [PERSON] у [PERSON] був підробіток у дитячому кафе, проте через місяць, через те що вона українка, до неї погано ставилась одна з робітниць, а тому її звільнили. Мамі (відповідачу у справі) не подобається в Україні, бо тут небезпечно. Настя хоче залишитися в Україні, відносини з мамою у неї напружені, а з батьком набагато простіше. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, заслухавши думку дитини, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2007 позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2023 шлюб між сторонами розірвано. Позивач та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок. Згідно акту обстеження умов проживання від 16.02.2024, Служба у справах дітей дійшла висновку, що для дитини створено належні умови, є місце для навчання, розвитку, відпочинку. Відповідно до довідки з Фахового коледжу "Освіта", що знаходиться у м. Києві по вул. Львівській, 27, [PERSON] навчається там з вересня 2023 року на спеціальності "Журналістика" на першому курсі денної форми навчання. Також, з характеристики виданої даним навчальним закладом, [PERSON] проявила себе як вихована студентка, на заняття приходить вчасно, навчається відповідно до своїх здібностей. Мати навчанням дочки не цікавилась, більше уваги приділяє батько дитини, телефонує куратору, цікавиться успіхами дитини, контролює виконання домашніх завдань. Ураховуючи дату народження неповнолітньої дитини [PERSON] , 27.06.2008, вбачається, що вона досягла 14-річного віку. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом ст. 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з частиною першою статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. У справі, яка переглядається, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], необхідно було відмовити. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25.01.2018 у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28.01.2021 у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28.09.2022 у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)». Дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. В залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами не існує спору, дитина до та після розірвання шлюбу між батьками залишилась проживати із батьком й після досягнення чотирнадцяти років залишилася проживати з ним за власною волею без примусу. Нормами ст.ст. 141, 160, 161 СК України не передбачено прав позивача визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Тобто як у позивача так і у відповідача, яка заперечувала проти позовних вимог, відсутнє право визначати місце проживання такої дитини. Установивши, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed