Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

І. Суть спору Позивачка [PERSON] звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що між нею та відповідачем 08.09.2023 року було укладено шлюб, який був зареєстрований Нововолинським Відділом ДРАЦС по Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіанального управління Міністерства Юстиції, що підстверджується свідоцтовм про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що подружні відносини з відповідачем у них не склалися, причиною чого є несумісність характерів та різні погляди на життя і майбутнє. Між ними давно втрачено почуття любові та поваги один до одного, а шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач неоднарозово притягувався до адміністартвиної ваідповідальності за вчинення домашнього насильства, що підстверджується копіямі постанов Іваничівського районного суду Волинської області. Позивачка вважає, що подальше спільне життя разом, як подружжя та збереження шлюбу суперечить її з відповідачем інтересам. Дошлюбне прізвище позивачка не бажає відновлювати. Спір про поділ спільного майна подружжя та щодо виховання дитини у сторін відсутній. З огляду на такі обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. ІІ. Позиція учасників справи У судовому засіданні позивачка наполягала на задовленні позовних вимог у повному обсязі, та просила суд розірвати шлюб укладений 08.09.2023 року та зареєстрований Нововолинським Відділом ДРАЦС по Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіанального управління Міністерства Юстиції, що підстверджується свідоцтовм про одруження серії [NUMBER] . Не заперечувала проти заочного розгляду справи, надавши суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не прибув. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву не подав. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 14.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення 22.02.2024, 10.03.2024, 11.04.2024 особисто [PERSON] поштового відправлення судової повістки (а.с.12,14, 19). Отже, в силу вимог п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи та не подав до суду будь-яких заяв чи клопотань, відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 02.05.2024 судом постановлено ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріалисправи,всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд приходить до такого висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як слідує із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 08.09.2023 Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 185, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2023 (а.с.3). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.06.2010 (а.с.5). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, подружні відносини з відповідачем у них не склалися, причиною чого є несумісність характерів, різні погляди на життя і майбутнє, втрата почуття любові та поваги один до одного. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер. Позивачка вважає, що подальше спільне життя разом, як подружжя та збереження шлюбу суперечить її з відповідачем інтересам. За період спільного проживання з 08 вересня 2023 року відповідач [PERSON] тричі притягувався Іваничівсьским районним судом Волинської області до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. (копії постанов додані до матеріалів справи). Спір про поділ спільного майна подружжя та щодо виховання дитини у сторін відсутній. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Враховуючи, що сторони не підтримують шлюбних стосунків протягом тривалого часу та не відновлюють сімейних відносин, не мають спільної згоди щодо примирення, вбачаються підстави, що свідчать про стійкий розлад подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно з ст.112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для розірвання такого. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору .

Outcome: approved