Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, в обґрунтування позову зазначивши наступне. Позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії з урахуванням абонентського обслуговування послуги постачання теплової енергії та умовно-постійної частини тарифу згідно Методики № 315 у нежитлове приміщення першого поверху літ. А-5, за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по оплаті отриманих послуг за відповідачем утворилася заборгованість за період з 01.11.2021 по 30.04.2023 року у розмірі 44\~371,81 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 гривні. Ухвалою суду від 06.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 11.09.2023 року представником відповідача подано відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що представник відповідача вважає вимоги, викладені у позовній заяві необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. На підставі договору дарування від 27.10.2021 року, відповідач набув право власності на нежитлове приміщення першого поверху літ. А-5 у будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 109,6 кв.м. Однак, вказана площа приміщення (109,6 кв.м.), на яку посилається і використовує позивач у своїх розрахунках про надання послуг з постачання теплової енергії, не відповідає дійсності і фактичним розмірам площі приміщення, оскільки дане приміщення є об`єктом незавершеного будівництва і реконструкції, не введено належним чином в експлуатацію з 2021 року до теперішнього часу, загальна його площа складає 74,5 кв.м. Крім того зазначає, що у позовній заяві Позивач посилається на порушення відповідачем умов «типового індивідуального договору» №72227441 від 01.11.2021 року, який всупереч вимогам закону, на офіційному сайті Концерну «МТМ» - відсутній. Разом з тим, згідно Акту про зняття приладу обліку на державну метрологічну повірку (на ремонт) від 17.11.2021 року та Акту приймання до експлуатації приладу обліку теплової енергії від 01.12.2021 року, представником позивача вказано про інший договір за №204152. Крім цього, згідно складеного Акту завдання приймання робіт (послуг) щодо опломбування приладу обліку тепла на об`єкті [ADDRESS] , представником позивача вказано про інший договір за №38532 від 18.11.2021 року. Отже, позивачем не було укладено належним чином відповідний договір з відповідачем, а тому наявність будь-якого порушення зобов`язань з боку відповідача відсутня. У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі. 12.10.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вважає заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими, безпідставними, виходячи з наступного. 02.10.2021 року Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради та на власному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі інтернет) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Всупереч приписам Закону, співвласники багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , в місячний термін не визначились з моделлю організації договірних відносин та після спливу 30-денного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, публічний договір №72227441 є укладеним з 01.11.2021 року. Щодо невідповідності площі приміщення, на яке посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, представник позивача повідомляє наступне: у разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення. В матеріалах справи наявний договір дарування від 27.10.2021 року, в якому зазначена площа приміщення 109,6 кв.м. Разом з тим, нежитлове приміщення вбудоване в житловий будинок за адресою [ADDRESS] , має сумісну із будівлею систему опалення та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії, у зв`язку з чим, представником позивача надано інформацію щодо спожитої теплової енергії по будинку та по споживачу та інформацію по приміщенню споживача. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 02.11.2023 року представником відповідача подано заперечення щодо наведених представником позивача аргументів у відповіді на відзив. Представник відповідача вважає, що зазначені міркування та аргументи не відповідають дійсності, ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Позивачем нарахована заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року, наданих за адресою: [ADDRESS] на загальну площу опалювального приміщення 109,6 кв.м. Однак, згідно довідки ТОВ «ЗБТІ», загальна площа зазначеного приміщення (квартири) до переведення його/її до нежитлового фонду складала 82,61 кв.м. Разом з тим, згідно «Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», вказане приміщення зареєстровано та введено в експлуатацію тільки з 11.08.2023 року, загальна площа якого на даний час складає 138,5 кв.м. Отже, розмір загальної площі даного приміщення за вказаний у позові період постачання теплової енергії фактично складав 82,61 кв.м., замість 109,6 кв.м. Таким чином, у даному випадку, фактична заборгованість відповідача за послуги з постачання теплової енергії за вказаний період часу, може складати не більше ніж 33\~444,80 гривень, виходячи з розміру площі приміщення 82,61 кв.м. 19.02.2024 року, представником позивача подано уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, згідно якої здійснено перерахунок заборгованості з урахуванням наданих відповідачем правовстановлюючих документів, та збільшено період, за який зроблено розрахунок, а саме з 01.11.2021 року по 31.01.2024 року, та розраховано заборгованість, яка складає 56 387,61 гривень. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості у судовому порядку, а також просить покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явилася, суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, наполягає на доводах викладених у запереченнях на відповідь на відзив позивача від 02.11.2023 року, просить задовольнити. На підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення першого поверху літ. А-5, за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 27.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О., за реєстровим № 2579. (а.с. 5-6) Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів застосовуються до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та відповідачем [PERSON] з 1 листопада 2021 року є укладеним. Відповідач є споживачем централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається концерном «Міські теплові мережі». Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу у зазначене приміщення за період з листопада 2021 року по 30.04.2023 року. Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону та актами зняття показань приладів обліку теплової енергії. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач [PERSON] в порушення вищевказаних норм діючого законодавства належним чином не виконував свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за період з листопада 2021 року по 30.04.2023 року утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка утворилась та підлягає стягненню з відповідача за спірний період, суд виходить з наступного Відповідно до довідки ТОВ «ЗМБТІ» від 10.10.2023 року, перед переведенням квартири [ADDRESS] до нежитлового фонду, загальна площа зазначеної квартири складала 82.61 кв.м. З наданих відповідачем матеріалів встановлено, що об`єкт нерухомості, в який надавались послуги Позивачем в спірний період перебував в стані реконструкції та являв собою приміщення, яке входило до складу житлового будинку, з прибудовою, яке введено в експлуатацію, як єдине нежитлове приміщення, загальною площею 138 кв.м. тільки 11.08.2023 року. Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.11.2021 року по 30.04.2023 року. Під час судового розгляду позивач не подавав заяв про збільшення позовних вимог. Розрахунок суми заборгованості, викладений позивачем в уточненій позовній заяві, суд не бере до уваги, оскільки він виходить за межі періоду, який зазначений у позовні заяві. Вирішуючи питання про розмір заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги у належне йому на праві власності приміщення, суд виходить з того, що матеріалами справами підтверджено, що у спірний період площа приміщення, у яке надавались послуги складала 82,61 кв. м. Саме цей розмір площі приміщення суд приймає для розрахунку суми заборгованості, заявленої до стягнення за період, зазначений у позові а саме з 01.11.2021 року по 30.04.2023 року. Перевіривши розрахунок, наданий відповідачем, суд погоджується з ним та виходячи з площі приміщення 82, 61 кв. м., приходить до висновку, що заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період 01.11.2021 року по 30.04.2023 року складає 33\~444, 85 грн. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за період 01.11.2021 року по 30.04.2023 року у розмірі 33\~444, 85 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: partial