Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-01 00:00:00

19 грудня 2023 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630235793 в розмірі 20 731 грн. та за кредитним договором № 2532136 в розмірі 927 грн. та судового збору у розмірі 2 684 грн. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 630235793. Відповідно до договору факторингу № 28/1118/-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 630235793. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 20 жовтня 2022 року укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників. Позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20 731 грн. 00 коп., яка складається з 5 000 грн. 00 коп. заборгованості за основною сумою боргу та 15 731 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. 01 листопада 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2532136. Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» 11 серпня 2023 року укладено договір факторингу № 11082023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно договору факторингу ТОВ « ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору №2532136 в сумі 927 грн., що складається з 300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 627 грн. - сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання за кредитними договорами позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 04 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. 08 лютого 2024 року представник відповідача, адвокат Новак Ю.П. подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки факт надання кредитних коштів ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» відповідачу не підтверджений жодними доказами, позивачем не надано платіжного доручення на перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Відповідач зазначає, що факт зміни кредитора з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на ТОВ «Таліон Плюс» не підтверджено жодними доказами, відповідно і не підтверджено факт переходу права грошової вимоги до позивача. Витяг із реєстру прав вимоги № 1до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року не містить підписів сторін договору, що ставить під сумнів достовірність цього доказу. Окрім того, доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за договором факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивачем не надано. Щодо нарахування відсотків за спірним кредитним договором відповідач зазначає, право позивача, як і первісного кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору - 08 листопада 2021 року, а тому починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. До того ж позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 630235793 від 14 жовтня 2021 року за період з 14 жовтня 2021 року по 14 грудня 2022 року від ТОВ «Таліон Плюс» та детальний розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 14 жовтня 2021 року по 08 листопада 2021 року від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідач зазначає, що позивачем також не доведено перехід права вимоги за кредитним договором № 2532136 від 01 листопада 2021 року від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також позивачем не доведено суму боргу відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна», оскільки відсутні докази щодо правильності нарахувань за кредитним договором укладеним на ім`я [PERSON] 20 лютого 2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 630235793, який підписано електронним підписом шляхом введення коду MNV8J4M7. 01 листопада 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2532136, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х 54901.11.2021 00:30:44 [PERSON] » Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк,умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Лінеура Україна» з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів [PERSON] за укладеними кредитними договорами. З детального розрахунку, що наданий первісним кредитором вбачається, що відповідач здійснив сплату заборгованості в добровільному порядку в розмірі 5 грн. (27 листопада 2021 року), а отже усвідомив форму оформлення кредитного договору, погодився з його умовами, отримав кредитні кошти та намагався частково сплатити кредит. Окрім того, позивач вказує, що нарахування заборгованості здійснювалось виключно згідно умов кредитного договору. Відповідно до п.4.3 сторони погоджуються, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами в розумінні ч. 2 ст.625 ЦК України. Стосовно відступлення права вимоги позивач вказує, що договори факторингу укладені між ТОВ Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», та між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладення цих правочинів та є чинним і дійсними. Позивач просить суд витребувати необхідні докази та пояснення від ПАТ КБ «Приватбанк» оскількиотримані відповідачем [PERSON] кредитні кошти були перераховані на картки банку та інформацію про перерахування коштів за кредитними договорами може отримати лише відповідач та суд, на підставі ухвали суду про витребування доказів. На підтвердження своїх доводів позивачем надано до відповіді на відзив копії платіжних доручень про переказ коштів згідно договору №630235793, копії детальних розрахунків заборгованості, копії договорів факторингу. 28 лютого 2024 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив в якому просить відмовити в задоволенні клопотання ТОВ «ФК «ЄАПБ» про витребування доказів у ПАТ КБ «Приватбанк» , оскільки це порушує законні права та інтереси відповідача. [PERSON] не має обов`язку сплачувати позивачу заборгованість, оскільки не одержав від фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Окрім того, розрахунок заборгованості містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би процентну ставку, кількість днів прострочення платежу по кожному платіжному періоду окремо. Ухвалою від 07 березня 2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Вказана ухвала виконана 15 квітня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просить розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився. 02 травня 2024 року від представника відповідача, адвоката Новак Ю.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Проти позовних вимог заперечують у повному обсязі. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 630235793, відповідно до умов якого відповідачу були надані кошти кредиту у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Строк кредитування - 25 днів, на період строку кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмір 3,65 відсотків річних, що становить 0,01 відсотка від суми кредиту за кожний день користування кредитом. За умови продовження строку дисконтного періоду, з наступного дня після закінчення вказаного договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно умов договору - п.4.4 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний. Згідно п.4.3 сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. (а.с.9-12) Згідно копії платіжного доручення від 14 жовтня 2021 року встановлено, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перераховувало [PERSON] кошти за укладеним кредитним договором № 630235793 у розмірі 5000 грн. (а.с.13) З виписки по картковому рахунку, що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] встановлено, що 14 жовтня 2021 року на рахунок відповідача зараховано грошові кошти у розмірі 5000 грн.( Т.2 а.с.9) 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/111/-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників згідно реєстру.(а.с.94-99) 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до п. 4.1 якої наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку, право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.(а.с.100-104) Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 164 від 14 грудня 2021 року на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» набув право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 630235793.(а.с.106) 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників.(а.с.107-111) Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 630235793 на суму 20 731 грн. 00 коп.(а.с.112-113) З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] частково сплатив кредитну заборгованість за кредитним договором №630235793 до відступлення права вимоги позивачу у розмірі 5,00 грн. (а.с.92). На час звернення з позовом до суду відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором №630235793 перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" в розмірі 20 731 грн. 00 коп., яка складається з 5 000 грн. 00 коп. заборгованості за основною сумою боргу та 15 731 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками (а.с.20) 01 листопада 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2532136. відповідно до умов якого відповідачу були надані кошти кредиту у розмірі 300 грн. 00 коп. Строк кредитування - 20 днів, процентна ставка становить 1,90% в день у межах строку кредиту. Згідно п. 4.2.6 договір припиняється в день повного повернення клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафу/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. Датою закінчення строку дії договору є дата надходження повної суми заборгованості за договором на рахунок Товариства.(а.с.25-31) З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 11 серпня 2023 року мав заборгованість перед ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором №2532136 у розмірі 927 грн., що складається з 300 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 627 грн. - проценти за користування кредитом.(а.с.20) 11 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 11082023 у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників.(а.с.35-38) Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 11082023 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 2532136 на суму 927 грн. 00 коп.(а.с.204) З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання за кредитними договорами позивач вимушений звернутись до суду. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 р. № 127/33824/19. Згідно ст. 3Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст. ст. 3,12,13,20 ЦК України, ст. ст. 12,13,44 ЦПК України). В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14, суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Кредитні договори №630235793 від 10 жовтня 2021 року та № 2532136 від 01 листопада 2021 року містять істотні умови кредитного договору, зокрема, про предмет, строк дії та ціну кредиту, підписані відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому є належним доказом виникнення між відповідачем [PERSON] та первісними кредиторами кредитних правовідносин. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про відсутність доказів щодо перерахування кредитних коштів за договорами, відступлення права грошової вимоги, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами. Оскільки, умовами кредитних договорів передбачено інший розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд вважає, що розрахунок заборгованості позивачем вчинено відповідно до умов кредитних договорів. Таким чином, судом встановлено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором № 630235793 у розмірі 20 731грн. 00 коп. з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 15 731 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам та за кредитним договором № 2532136 у розмірі 927 грн. 00 коп. з яких: 300 грн. 00 коп. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 627 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови кредитних договорів, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved