Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

11.12.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна, належного [PERSON] на праві власності, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції 13.09.2011 року у виконавчому провадженні №28417188. В обґрунтування позову зазначає, що 13.09.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження №28417188, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта (реєстраційний номер обтяження 11603786). За його батьком [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. На даний час він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті батька, але нотаріусом було виявлено, що на все майно його покійного батька накладено арешт. У зв`язку з цим він звернувся із заявою до Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з квартири. Листом Другого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.12.2023 року йому було роз`яснено, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, що в межах допустимого пошуку виконавчих документів, які підлягають реєстрації та обліку за відділом за суб?єктом боржника/РНОКПП « [PERSON] /2342712933» обліковуються виконавчі провадження, за якими державними виконавцями відділу винесено процесуальні документи, які не підтверджують факти передбачені частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі яких можливе зняття арешту з майна. 11.01.2024 року представник відповідача [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, у якій заперечує проти позовної заяви повністю, а доводи позивача неприйнятними. Зазначає, що на примусовому виконанні в Южноукраїнському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження за №28417188 з виконання виконавчого листа №2-15, виданого 25.08.2011 року Южноукраїнським міським судом щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу 1378,89 грн. Також, позивач, як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , не був залучений стороною виконавчого провадження №28417188, в межах якого був накладений арешт на майно [PERSON] , заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні не подавав. Вважає, що [PERSON] не є суб`єктом права на подання такої позовної заяви, тобто не може звертатись з позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна в межах виконавчого провадження ВП №28417188, яке завершене. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] направила до суду заяву, просила розглянути справу без участі представника відділу. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з інформаційної довідки №357409183 від 07.12.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці кожному (а.с. 11-14). З інформаційної довідки №357550494 від 08.12.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 13.09.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Личкань О.О. було винесено постанову про арешт майна за адресою: [ADDRESS] , боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження №28417188, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта за реєстраційним номер обтяження 11603786 (а.с. 15-16). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 10). Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському\~районі Миколаївської \~області Південного \~міжрегіонального управління\~ Міністерства юстиції (м.\~Одеса) 05.12.2023 року за №46612/1 повідомив, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, в межах допустимого пошуку виконавчих документів, які підлягають реєстрації та обліку за відділом за суб`єктом боржника/РНОКПП « [PERSON] / [NUMBER] » обліковуються виконавчі провадження, за якими державними виконавцями відділу винесено процесуальні документи, які не підтверджують факти передбачені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі яких можливе зняття арешту з майна (а.с. 8). [PERSON] , будучи спадкоємцем [PERSON] , просить скасувати арешт накладений державним виконавцем. Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами. Згідно п.5 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Тобто виконавцем повинна бути винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження та зняття усіх арештів, накладених в рамках відповідного виконавчого провадження. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 10). Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Зважаючи на відзив відповідача, у якому заначено, що на примусовому виконанні в Южноукраїнському міському відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області перебувало виконавче провадження за №28417188 з виконання виконавчого листа №2-15, виданого 25.08.2011 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу 1378,89 гривень, а станом на день подачі відзиву на позовну заяву у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] , також матеріали виконавчого провадження за №28417188 знищені, відповідно до пункту 9.9 Розділу 9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Суд зауважує, що під час судового засідання позивачем надана довідка від 13.02.2024 року вих.№13/2 Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», у якій вказано, що по виконавчому листу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.08.2011 року по справі №2-15 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь АТ КБ «ПриватБанк» судового збору у розмірі 1378,89 грн., заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» погашена в повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає, що арешт майна створює перешкоди позивачу в реалізації свого права на вільне розпорядження майном, а відтак позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 17), судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved