Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

Заявниця, [PERSON] , звернулась до суду з вищевказаною заявою про встановлення факту смерті. В обгрунтування поданої заяви зазначає, що вона є спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON] , [INFO] , який був громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області та при житті був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у с.Володимирівка, Сакського району, АР Крим. Про смерть [PERSON] заявниця дізналася у лютому 2024 року від близьких родичів останнього, які проживають на території АР Крим та здійснили його поховання. Підтвердженням факту смерті [PERSON] є фотокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.04.2019 року «Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим». Реєстрація факту смерті [PERSON] була здійснена органом ДРАЦС на території АР Крим про що складено актовий запис про смерть №170199910002800521006 від 25.04.2019 року. Зазначене місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України. В березні 2024 року Заявниця звернулася до Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з метою реєстрацію факту смерті [PERSON] , однак в органах ДРАЦС їй повідомили про неможливість здійснення реєстрації цього факту через відсутність медичних документів, що посвідчують факт смерті [PERSON] , які б відповідали встановленій законодавством України формі та неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території АР Крим. Враховуючи, що факт смерті [PERSON] в с.Володимирівка Сакського району АР Крим, дійсно мав місце, а без свідоцтва про його смерть встановленого законодавством України зразка Заявниця не може реалізувати свої спадкові права, то означений юридичний факт необхідно встановити судовим рішенням. Внесення до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України, запису про смерть [PERSON] та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину заявницею, як спадкоємцем за заповітом. З огляду на вищевказане, [PERSON] змушена звернутись до суду задля встановлення факту смерті [PERSON] . Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 22.04.2024 відкрито провадження у справі. Заявниця, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦІК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 4 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, письмових доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON] , [INFO] , який був громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області та при житті був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у с.Володимирівка, Сакського району, АР Крим. Про смерть [PERSON] заявниця дізналася у лютому 2024 року від близьких родичів останнього, які проживають на території АР Крим та здійснили його поховання. Підтвердженням факту смерті [PERSON] є фотокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.04.2019 року «Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим». Реєстрація факту смерті [PERSON] була здійснена органом ДРАЦС на території АР Крим про що складено актовий запис про смерть №170199910002800521006 від 25.04.2019 року. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] , звернулася до Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з метою реєстрацію факту смерті [PERSON] , однак в органах ДРАЦС їй повідомили про неможливість здійснення реєстрації цього факту через відсутність медичних документів, що посвідчують факт смерті [PERSON] , які б відповідали встановленій законодавством України формі та неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території АР Крим. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-УІІ від 15.04.2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15.09.2015 № 685-VIII Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20.02.2014. Відповідно до ч.1 ст.5 вказаного Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст.18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану . Частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, оскільки реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась та враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати смерть особи, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ст.317 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved