Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на його користь аліментів на своє утримання у розмірі по 1/4 частини усіх видів їх заробітку (доходу) з кожного, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та довічно. У своєму позові вказав, що відповідачі по справі є його батьками. Вони перебували в шлюбі в період якого 16.08.1999 року в них народився він. Дитиною батьки не цікавились практично з його народження і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.05.2008 року їх було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Відповідно до рішення виконкому Первомайської міської ради від 30.05.2003 року № 282 опікуном дитини було призначено його бабусю [PERSON] . Позивач має інвалідність з дитинства другої групи у зв`язку з помірною розумовою відсталістю, синдром психомоторної розгальмованості. Перебуває на обліку в лікаря-психіатра. На даний час позивач отримує допомогу особам-інвалідам з дитинства в розмірі 2361 грн. Цих коштів явно недостатньо для його утримання, оскільки він потребує постійних матеріальних затрат на придбання одягу, продуктів харчування, ліків, які приймає постійно, крім того, приймає участь в оплаті комунальних платежів. Він знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Батьки в добровільному порядку матеріальну допомогу сину-інваліду не надають. І мати і батько мають можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки мати працює, а батько перебуває в ЗСУ. Серйозних захворювань батьки не мають, наявність інших утриманців невідома. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати свої повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України. 22.04.2024 р. від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/10 частини його доходів, враховуючи те, що він проходить службу в ЗСУ та має захворювання у зв`язку з цим, також на його утриманні перебуває мати, яка є особою похилого віку. [PERSON] відзив на позов не подала. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач має інвалідність з дитинства другої групи у зв`язку з помірною розумовою відсталістю, синдром психомоторної розгальмованості, батьками якого в Свідоцтві про народження (серії [NUMBER] ) записані [PERSON] та [PERSON] . В даний час [PERSON] є повнолітній, але у зв`язку з інвалідністю не може працювати, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідачі добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надають, хоча мають таку можливість, так як є працездатними. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати свої повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачі працездатного віку, проживають окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини з інвалідністю в судове засідання не надали, батько позов визнав частково. На підставі наведеного є підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на його утримання у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) батька [PERSON] та 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) матері [PERSON] щомісячно, починаючи з 13.02.2024 р. протягом строку встановлення інвалідності. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідачів відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial