Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 12.10.2004 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 229. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя позивачки з відповідачем не склалось, відносини погіршились та фактично припинені, сторони значний час проживають окремо. Між сторонами втрачено почуття та зв`язок. Примирення та збереження шлюбу позивачка [PERSON] вважає неможливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Її представником - адвокатом Томищ М. С. подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив позов задоволити. Розгляд справи проведено у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 12.10.2004 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 229, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.10.2004 року. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14.11.2014 р. та серії [NUMBER] від 13.10.2018 р. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають сторін на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, враховуючи ті обставини, що позивачка надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved