Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-25 00:00:00

Позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідач ухиляється від утримання дітей, з 31 січня 2023 року виїхав за межі України в США (штат [PERSON] ) і не повернувся дотепер. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей, в розмірі 10 000 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого частково визнав позовні вимоги, готовий сплачувати аліменти в розмірі 3 500,00 грн. на кожну дитину, аргументуючи це тим, що будучи у шлюбі подружжя з дітьми проживало у квартирі, яка належала на праві власності тітці Позивачки, та знаходилась за адресою: [ADDRESS] . Через незадовільне фінансове становище, він пропонував Позивачці їхати на заробітки закордон, проте вона відмовлялась. На той час, він працював священником на парафіях села Кнісело та села Старі Стрілища Львівського району Львівської області, починаючи з 2016 року. З лютого 2021 року він почав проживати у с. Кнісело Львівського району Львівської області за місцем роботи. З того часу сторони фактично проживали окремо. Позивачка з дітьми переїхала до будинку своїх батьків, за адресою: [ADDRESS] . На утримання дітей він не давав кошти щомісячно, проте надсилав при потребі, а також майже кожних вихідних проводив час з дітьми. Працюючи священником, його не влаштовувало його фінансове становище. А тому у лютому 2023 він поїхав у Сполучені Штати Америки на заробітки. З того часу періодично надсилав дружині кошти на утримання дітей, намагався спілкуватись з дітьми. Відповідно до п. 9 Порядку здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713, у разі якщо розмір аліментів, що сплачується на дитину, не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (на кожну дитину), оцінюється рівень забезпечення базових потреб дитини, а саме: забезпечення харчуванням, необхідними ліками у разі потреби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками та іншими засобами для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку. У випадку, якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийому їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. Відповідно при визначенні розміру аліментів, СУД повинен враховувати якнайкращі інтереси дитини. Тим не менш, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається у рівній мірі на обох батьків. Вимагаючи стягнення аліментів у розмірі 20 000, 00 грн. на двох дітей, Позивачка мусить обґрунтувати щомісячні витрати на дітей, аби половину з них забезпечував батько дітей. Оскільки законодавством не визначено, які витрати входять в розмір аліментів, для даної мети необхідно керуватись Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року. У позовній заяві Позивачка бажає стягувати з нього аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі по 10 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Оскільки прожитковий мінімум для малолітньої дитини становить 3 196,00 грн., Позивачка бажає стягувати з нього понад два прожиткових мінімуми щомісячно. Оскільки діти навчаються у державних навчальних закладах, де витрати на оплату навчання незначні, діти здорові, не потребують поточного лікування, посиленого харчування та догляду, не надано довідок про відвідування дітьми додаткових гуртків, відповідно розмір аліментів, які позивач просить стягнути з нього є завищеними. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивіві наведених у позовній заяві просив їх задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідач готовий сплачувати по 3 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України\~ визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтв про народження, встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є малолітні діти:\~ [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 03.10.2023 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відповіддю ГУ ДПС у Львівській області, встановлено, що [PERSON] за період часу з 01.01.2021 року по 31.12.2023 року не отримував доходи у вигляді заробітної плати. Довідкою Перемишлянського опорного закладу загальної освіти І-ІІІ ст. №1, встановлено, що [PERSON] навчається у 3-Б класі, освітні платні послуги у закладі не надаються Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище як дитини так і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення для справи, а тому вважає що позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved