Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-22 00:00:00

05 лютого 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення малолітньою дитиною, трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 листопада 2022 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, позивач самостійно виховує та матеріально забезпечує сина. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання. Позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив взяти до уваги той факт, що з 27.09.2019 року він сплачує аліменти на утримання дитини Евіти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями\~43,\~211Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: батько\~ [PERSON] , мати\~ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1, ч. 4\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. За змістом\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і\~ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Суд критично ставиться до вимог відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що ним уже сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідачем не додано довідки про його доходи, звідки б вбачалось, що стягнення аліментів на користь позивача саме в такому розмірі призведе до скрутного матеріального становища. Крім того, відповідачем не додано доказів, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, а тому враховуючи, що відповідач є \~працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дружини. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved