Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 06 березня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Березнянський» про розірвання договору оренди землі. Позов обґрунтований тим, що 26 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Березнянський» укладений договір оренди землі, яка знаходиться на території Березнянської селищної ради Чернігівської області, за умовами якого [PERSON] передала земельну ділянку в оренду відповідачу, орендна плата на момент укладення договору становила 3% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки та вносилася в термін не пізніше 1-31 жовтня, остаточний розрахунок до 01 грудня поточного року. 02 вересня 2016 року між позивачкою, яка являється власницею земельної ділянки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та відповідачем укладена додаткова угода № 1 до договору оренди земельної ділянки (паю). Відповідач порушив умови договору, орендну плату не сплачував, що відповідно до умов договору оренди, положень Закону України «Про оренду землі», ЦК України, є підставою для розірвання договору оренди землі. Позивач, посилаючись на статті 16, 328, 392, 526, 599, 610, 651, 782 ЦК України, статті 2, 21, 24-25, 31-32, 36 Закону України «Про оренду землі», статті 4, 174-175, 184 ЦПК України, просить розірвати договір оренди землі, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, 08 квітня 2024 до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позову. 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просив розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка площею 3,9496 га, кадастровий номер 7423055300:06:000:0191, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 серпня 2016 року. 26 грудня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Березнянський» укладений договір оренди землі та 02 вересня 2016 року між позивачкою, яка являється власницею земельної ділянки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом та відповідачем укладена Додаткова угода №12 до Договору оренди земельної ділянки (паю), за умовами яких орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,9496 га, строком до 27 грудня 2032 року. Відповідно до інформаційних довідок Головного управління ДПС у Чернігівській області від 12 березня 2024 року щодо відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2022 року по 04 квартал 2023 року включно, відомості про отримання позивачем орендної плати від відповідача за вказаний період відсутні. Згідно з довідками № 02-20/214 від 09 лютого 2024 року та № 02-19/310 від 01 березня 2024 року, виданими Березнянською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, до бюджету Березнянської селищної територіальної громади за 2023 рік, січень, лютий 2024 року ПДФО (ККД 11010400 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата») при виплаті орендної плати за користування земельними ділянками фізичних осіб від ТОВ «Березнянський» не надходило. Відповідач подав заяву про визнання позовних вимог та не заперечує щодо їх задоволення. 4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно - правовими актами, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з вимогами Податкового кодексу України, на орендаря покладено обов`язок ведення звітності по нарахованій та виплаченій орендній платі та стягнення податків при вчиненні зазначених дій. Підстави для розірвання укладеного договору та правові наслідки розірвання передбачені в статтях 651-654 ЦК України та в статті 32 Закону України «Про оренду землі». Частина друга\~статті 651\~ЦК України\~приписує,\~що договір\~може бути\~змінено або\~розірвано за\~рішенням суду\~на вимогу\~однієї із\~сторін у\~разі істотного\~порушення договору\~другою стороною\~та в\~інших випадках,\~встановлених договором\~або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У частині перша статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору. Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач систематично істотно порушував умови договору оренди землі, укладеного з позивачем та вимоги статті 24 Закону України «Про оренду землі», оскільки не сплачував позивачу орендну плату. Суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, розірвати договір оренди землі, який був укладений між позивачем та відповідачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд встановив, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням положень частини першої статті 142 ЦПК України, суд дійшов висновку, стягнути з відповідача на корить позивача 605,60 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, повернути позивачу з державного бюджету 605,60 грн судового збору. Кеpуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК Укpаїни, суд

Outcome: approved