Jurisdiction: civil
Date: 2024-04-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт свого народження [INFO] у м. Луганськ (Україна) та зобов`язати Солом`янський ВДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши: у відомостях про дитину - в графі «прізвище» - [PERSON] , в графі «ім`я» - [PERSON] , в графі «по-батькові» - [PERSON] , в графі «стать» - жіноча, в графі «дата народження» - [INFO] , в графі «місце народження» - місто Луганськ Україна; у відомостях про батька - в графі «Прізвище» - [PERSON] , в графі «ім`я» - [PERSON] , в графі «по-батькові» - [PERSON] , в графі «громадянство» - Україна, у відомостях про матір - в графі «прізвище» [PERSON] , в графі «Ім`я» - [PERSON] , в графі «по-батькові» - [PERSON] , в графі «громадянство» Україна. Заявник вказує, що змушена звернутися до суду для встановлення юридичного факту її народження для подальшої реєстрації народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та отримання паспорта громадянина України. У заяві, поданій до суду від 26.01.2024 року, заявник зазначила адресу проживання: [ADDRESS] , на підтвердження чого було надано договір оренди житлового приміщення за вказаною адресою, укладений нею 05 грудня 2023 року на строк п`ять місяців. Заяву мотивовано тим, що заявник народилась та мешкала разом із батьками у м. Луганськ, Україна.Її народження 06.03.2003 року було зареєстроване у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції від 19 березня 2003 року за відповідним актовим записом № 308, про що було видане Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Внаслідок вторгнення російської федерації, з 2014 року місто відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У лютому 2022 року (коли почалося повномасштабне вторгнення рф на територію України) заявниця виїхала з м. Луганськ. На той час їй було 18 років. Її батьки та всі родичі залишились проживати у м. Луганськ. В 16 років їй було видано паспорт т.зв. «ЛНР». Приїхавши до Києва наприкінці 2023 році, заявниця звернулась до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (Печерський відділ) з метою отримання паспорта громадянина України ( вперше). До заяви на отримання паспорта громадянина України, заявник надала Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції від 19 березня 2003 року, за актовим записом № 308. У відповідь Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (Печерський відділ), листом від 07.12.2023 року за № 8030-6917/8030/1-23 повідомило, що перевіркою наданого Свідоцтва про народження було встановлено, що під вказаним вище номером свідоцтва про народження та актовим записом зареєстровані дані інших осіб. Інформація, щодо заявниці у реєстрі відсутня. Заявниці було рекомендовано звернутись до органів РАЦС для приведення даних у відповідність. Заявниця вказує, що Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції листом від 19.12.2023 року надало відповідь на її заяву від 08.12.2023 року, повідомивши про необхідність поновлення актового запису про народження та рекомендувало звернутись до суду з метою встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.02.2024 року відкрито провадження у справі. Заявника у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. До суду надійшов лист від 24.04.2024 року, де просили розглядати справу за відсутності представника відділу та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами убачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 49 Цивільного кодексу України та статей 2 та 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. За ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до Меж та Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджених Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 місто Луганськ відноситься до тимчасово окупованих територій Луганської області. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Таким чином, умовою звернення до суду з заявою про встановлення факту народження є неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, які мають імперативний характер, у заяві повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Відповідно до положень ч. 2 ст. 318 ЦПК України, які мають імперативний характер, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Судом встановлено, що Печерським відділом Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 07.12.2023 року за №8030-6917/8030.1-23 було надано відповідь на запит заявниці щодо оформлення паспорта громадянина України після досягнення 18-річного віку. Перевіркою наданого заявницею свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.03.2003 року Міським ВРАЦС Луганського обласного УЮ встановлено, що під вказаним номером свідоцтва та актовим записом №308 від 19.03.2003 року зареєстровані дані інших осіб, а інформація щодо народження особи на ім`я [PERSON] [INFO] - у реєстрі не значиться. Заявниці роз`яснено, що враховуючи, що свідоцтво про народження є підставою для оформлення паспорта громадянина вперше, відсутність даних в реєстрі є причиною для відмови у видачі паспорту, оскільки унеможливлює підтвердження факту народження на території України, а також не дає можливості підтвердити родинні стосунки зі свідком. У зв`язку із викладеним рекомендовано заявниці звернутись до найближчого відділу РАЦС з метою приведення облікових даних реєстрів у відповідність згідно наданим документам. Звернено увагу заявниці, що відповідно до п. 43 Порядку, термін розгляду заяви про встановлення особи не може перевищувати 2 місяців з дня її оформлення. З наданого суду Свідоцтва про народження, виданого 19.03.2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції серії 1-ЕД №224216 актовий запис 308, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Луганськ. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, як свідчить вищевказана відповідь управління ДМС, під вказаним номером свідоцтва та актовим записом зареєстровані дані інших осіб, а інформація про народження [PERSON] у реєстрі не значиться. Отже, надане заявницею Свідоцтво про народження не може бути взято судом до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження дати та місця народження заявниці, а також відомостей про її батьків. 08.12.2023 року Заявниця звернулась до Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції із заявою, в якій просила надати дані реєстру щодо її свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.03.2003 року. Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції листом №3925/33.9-80 від 19.12.2023 року надано відповідь на її заяву від 08.12.2023 року, яке роз`яснило заявниці підстави для поновлення або повторної видачі свідоцтва згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5. Наголошено, що заяви про поновлення актових записів цивільного стану приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану при пред`явленні паспорта громадянина України. На запит суду Заінтересована особа направила лист від 29.03.2024 року за №1031/33.9-80, яким повідомила про відсутність в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . З відповідіСолом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції від 19.12.2023 року вбачається, що заявник зверталась до вказаного органу з приводу надання інформації щодо свідоцтва про народження, а не з приводу реєстрації факту народження . З вказаної відповіді також вбачається, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не розглядав питання реєстрації факту народження, а лише перевірив наявність відповідного актового запису про народження. Як слідує з відповіді Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції від 19.12.2023 року, заявнику було рекомендовано звернутись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про поновлення актового запису цивільного стану. Як вбачається з матеріалів справи, заявниці 10.05.2019 року було видано паспорт т.зв. «ЛНР», який відповідно до положень ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним та не створює правових наслідків. Також, як вбачається з матеріалів справи, заявницею було отримано паспорт громадянина російської федерації, виданий 19.04.2021 року ГУ МВД Росії по Ростовській області, та паспорт російської федерації для виїзду за кордон, виданий їй 22.10.2021 року. Слід зазначити, що дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах зупинено у відносинах з Російською федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону №2783-ІХ від 01.12.2022 року. Перевірити дійсність та достовірність виданих документів неможливо. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ст. 3 Закону відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього. Згідно ч.1 ст.12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Порядок поновлення втраченого актового запису цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила). Поновлення актових записів цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої було складено актовий запис; одного з батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальника неповнолітнього та опікуна малолітнього; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. (п. 3.3. Правил). Поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду (пункт 3.5 Правил). Відповідно до п. 3.12. Правил, у разі відмови в поновленні актового запису цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України вказуються: коли і ким подана заява про поновлення актового запису; який конкретно актовий запис необхідно поновити; які документи були подані заявником та зібрані відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України (перелічити документи); що встановлено за результатами перевірки; причини відмови в поновленні актового запису; роз`яснення про можливість оскарження відмови в судовому порядку. Відповідно до абз. 3 п. 3.13 Правил, у разі якщо неможливо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану у зв`язку зі зберіганням актових записів цивільного стану на тимчасово окупованій території України, актовий запис цивільного стану поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України. Як вбачається з матеріалів справи, заявник не зверталась в позасудовому порядку довідділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про поновлення актового запису про її народження. Встановлення даного факту судом можливо при безумовному достовірному відтворенні у встановленому порядку змісту втраченого актового запису та за відсутності встановленого іншого - позасудового порядку їх поновлення. Згідно п. 3.9 Розділу III Правил, для правильного написання відомостей у поновлених актових записах цивільного стану здійснюється необхідна перевірка, під час якої з`ясовуються число, місяць і рік народження заявника, а також ті відомості про його батьків, які істотно впливають на цивільно-правові відносини. На підтвердження достовірності поданих заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України до матеріалів справи додаються повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану. У разі якщо неможливо витребувати копії актових записів цивільного стану або підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, державна реєстрація актів цивільного стану підтверджується відповідними свідоцтвами про державну реєстрацію актів цивільного стану, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якщо вони не містять не застережених виправлень, дописок чи явних ознак підробки. Матеріали справи не містять доказів, що заявниця зверталась у позасудовому порядку для отримання паспорта та отримала відмову територіального органу державної міграційної служби України. Лист про розгляд запиту, який надано Печерським відділом Міграційної служби у м. Києві та Київській області від 07.12.2023 року не є тим рішенням про відмову у вирішенні питання щодо отримання паспорта, яке приймається даним органом, отже, не підтверджує врегулювання порушеного питання у передбачений законом спосіб. В той же час, Заявниця звернулась до суду в межах окремого провадження з заявою про встановлення факту її народження від [INFO] у м. Луганськ (Україна). При цьому надає Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції від 19 березня 2003 року, за актовим записом № 308. Проте, як було зазначено вище, умовою звернення до суду з заявою про встановлення факту народження є неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, коли відсутні підстави для поновлення та повторної видачі свідоцтва про народження. Процесуальний закон передбачає можливість встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Суд роз`яснює заявниці, що надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 3 зазначеного Закону, ідентифікація особи є встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», розпорядник Реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі Порядок № 302). В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви - анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи вищевикладені норми законодавства слід дійти висновку, що заявниця має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». У разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. Таким чином, вказаними нормами визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання ідентифікації та встановлення особи. У відповіді Печерського відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, яку було скеровано на адресу заявника від 07.12.2023 року було наголошено, що враховуючи, що свідоцтво про народження є підставою для оформлення паспорта громадянина вперше, відсутність даних в реєстрі є причиною для відмови у видачі паспорту, оскільки унеможливлює підтвердження факту народження на території України, а також не дає можливості підтвердити родинні стосунки зі свідком. У зв`язку із викладеним звернено увагу заявниці, що відповідно до п. 43 Порядку, термін розгляду заяви про встановлення особи не може перевищувати 2 місяців з дня її оформлення. Однак, судом встановлено, що на момент розгляду справи, заявник за рекомендацією територіального органу ДМС не звертався щодо оформлення паспорта громадянина України, процедура встановлення особи проведена не була. За положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відтак, з огляду на вищевикладене, відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження та поновлення актового запису. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні заяви відмовлено і не заявлено жодних клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу

Outcome: dismissed