Jurisdiction: civil
Date: 2024-05-06 00:00:00

02.11.2023 року [PERSON] через представника адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернулась до\~суду з\~позовом до Бобринецької міської ради Кіровоградської області про визнання за нею в порядку спадкування за законом право засновника Селянського (фермерського) господарства [PERSON] (ідентифікаційний код юридичної особи [NUMBER] ) запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.12.2001 року № 1 422 120 0000 000651, засновником якого був [PERSON] , померлий [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , померла [INFO] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Позов мотивовано тим, що відповідно до рішення Бобринецької районної ради народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області від 08 червня 2001 року №172 [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 25,96 га, право користування посвідчується державним актом на право постійного користування землею серії КР виданого Бобринецькою районною радою народних депутатів, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №254. Відповідно до законодавства чинного на той час після одержання Державного акта на право постійного користування землею [PERSON] здійснено державну реєстрацію селянського (фермерського) господарства, яке набуло статусу юридичної особи. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем майна якого є його дружина [PERSON] , яка спадщину після смерті чоловіка прийняла, але не встигла оформити спадкові права. [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцем майна якої є її донька [PERSON] . Батько позивача був засновником Селянського (фермерського) господарства [PERSON] , запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.12.2001 року № 1 422 120 0000 000651. З дня смерті свого батька та матері [PERSON] розпоряджається та користується вказаною земельною ділянкою відповідно до цільового призначення ведення селянського (фермерського) господарства та до того ж є головою Селянського (фермерського) господарства [PERSON] . 30.10.2023 року позивач звернулась до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздової О.П. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на права засновника Селянського (фермерського) господарства [PERSON] , але 02.11.2023 року нотаріус постановою відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не визначення статутного капіталу господарства та відсутності належності даного майна спадкодавцеві. Оскільки селянське (фермерське) господарство [PERSON] не має сформованого статутного капіталу, що є перешкодою у реалізації своїх прав позивачем, а позивач прийняла спадщину за законом, бажає продовжити діяльність фермерського господарства, право засновника підлягає спадкуванню. Ухвалою суду від 06.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача витребувано докази (а.с.33-34). Ухвалою суду від 13.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.125-126). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Пономарьов О.В. подав до суду клопотання про здійснення розгляду справи, призначеної на 07.05.2024 року, за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.162). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить розгляд справи провести за його відсутності та вирішити питання задоволення позовних вимог на розсуд суду. Підтримує думку позивача, що статут СФГ [PERSON] не передбачає припинення діяльності господарства через смерть його засновника. СФГ [PERSON] є об`єктом цивільних прав, вказане господарство є приватною власністю спадкодавця, а отже входить до складу спадкового майна, право на яке мають спадкоємці після його смерті (а.с.112-116). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Бобринецької районної ради народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області від 08 червня 2001 року №172 [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 25,96 га, розташовану на території Бобринецької міської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства, що посвідчується копією державного акту на право постійного користування землею серії КР виданого 08.11.2001 року Бобринецькою районною радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №254 (а.с.18). Державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою проведена державним реєстратором Бобринецької районної державної адміністрації Демецькою Т.М. 11.07.2018 року, номер запису про інше речове право 27054133, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №187013680 від 31.10.2019 року (а.с.19). [PERSON] було створене Селянське (фермерське) господарство [PERSON] (ідентифікаційний код юридичної особи [NUMBER] ), запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 28.12.2001 року №14221200000000651, який є його засновником, що підтверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії [NUMBER] (а.с.20), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.21) та статуту Селянського (фермерського) господарства [PERSON] у новій редакції (а.с.22-25). Представником та керівником Селянського (фермерського) господарства [PERSON] є його член [PERSON] , що підтверджується копією статуту Селянського (фермерського) господарства [PERSON] у новій редакції (а.с.22-25) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.21). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.01.2011 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину його дружина [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги за вказаною адресою (а.с.142-146), але не встигла оформити спадкові права. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.02.2011 року (а.с.14). Позивач доводиться донькою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] (а.с.15), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26.05.1994 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.16). Після смерті [PERSON] Бобринецькою державною нотаріальною конторою 22.02.2011 року заведена спадкова справа №56-2011, що підтверджується її копією (а.с.51-160). Спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняла позивач шляхом подання 22.02.2011 року до Бобринецької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується її копією (а.с.165), якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.10.2011 року на земельну ділянку № [NUMBER] площею 7,90 га, розташовану на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської (а.с.77 зворотній бік), а також свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.02.2012 року на земельну ділянку № [NUMBER] площею 7,89 га, кадастровий номер 3520887901:02:000:0086, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, належної [PERSON] , померлому [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №040573, виданого Червонодолинською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 25.10.2001 року (а.с.17). З матеріалів спадкової справи №56-2011 також вбачається, що до нотаріальної контори після смерті [PERSON] [INFO] звернувся син померлої [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 02.11.2023 року, вих. №541/02-31, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на права засновника Селянського (фермерського) господарства [PERSON] через не визначення статутного капіталу господарства, що унеможливлює встановити склад спадщини (а.с.109-110). У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Частиною 1 статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно пункту 7.8 розділу 7 статуту Селянського (фермерського) господарства [PERSON] у новій редакції, у випадку смерті громадянина члена господарства, його спадкоємці мають переважне право вступу до цього господарства перед іншими особами (а.с.22-25). Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України (ст.2 Закону України «Про фермерське господарство»). Пунктом 5.5 розділу 5 статуту Селянського (фермерського) господарства [PERSON] у новій редакції визначено, що у власності господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі та споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом (а.с.22-25). Відповідно до ст.8 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Проте право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону України «Про фермерське господарство»). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 цього Закону). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 того ж Закону). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №179/1043/16-ц зроблено правовий висновок, згідно якого у випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі. Таким чином, успадкування фермерського господарства, як цілісного майнового комплексу, або його частини, полягає у спадкуванні корпоративних прав засновника та/або учасника, зокрема права на частку у сформованому статутному (складеному) капіталі. Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Статтею 178 ЦК України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Отже, свідоцтво про право на спадщину на корпоративні права, зокрема на частку у статутному капіталі фермерського господарства, може бути видано лише у випадку наявності сформованого статутного капіталу. За аналогією права (ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю), у разі смерті або припинення учасника фермерського господарства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників фермерського господарства. Для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в статутному капіталі нотаріусу надається інформація з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб, у якій має обов`язково бути зазначена частка померлого учасника. Статут Селянського (фермерського) господарства [PERSON] не передбачає його припинення через смерть його засновника. Нормами ст.36 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що рішення про припинення діяльності фермерського господарства приймається виключно у разі, якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства у порядку, встановленому законом. Права засновника та учасника Селянського (фермерського) господарства [PERSON] є майновими правами, тому згідно ст.ст.177-178 ЦК України вони входять до складу спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких особливостей спадкування майна чи майнових прав засновника фермерського господарства Цивільний кодекс України не містить. Згідно ст.1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в п.п. 4.18 п.4 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки Селянське (фермерське) господарство [PERSON] не має сформованого статутного капіталу, про що свідчить відсутність відомостей про його розмір в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, а позивач прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, позивач бажає продовжити діяльність фермерського господарства, то визнання за нею в порядку спадкування права засновника Селянського (фермерського) господарства [PERSON] є ефективним способом захисту їх прав як спадкоємця засновника. Згідно приписів ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наданих доказів та досліджених у судовому засіданні обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та правонаступником усіх прав та обов`язків [PERSON] , яка є правонаступником усіх прав та обов`язків [PERSON] , в тому числі права засновника Селянського (фермерського) господарства [PERSON] . ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, §31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, §65). Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст.16 ЦК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved